79 
píst po těch dvou třetinách jíž hodnou rychlost, a ta mu při dalším pohybu také ní- 
pomahá. Teď nevrazí píst již tak silně na dno válce, poněvadž se rychlost jeho v po- 
slední třetině dráhy zmírnila. © Pak má ale toto zřízení ještě jinou velikou výhodu; 
když se totíž spojení s komorou parní po dvou třetinách dráhy pístové již přetrhne, 
tu jde pokaždé míň páry do válce, než kdyby té přetržky nebylo, a proto se uspoří 
celá třetina páry a tím i mnoho paliva, Stroje lakto uspořádané slovou parostroje s pře- 
tržkou (Expansionsdampímaschinen), — a stroje, u kterých se to neděje, parostroje 
“ bez přetržky (Volldruckmaschinen). © Spojení s komorou parní se nemusí přetrhnout 
právě po dvou třetinách cesty pístové, nýbrž i v polovičce, — po třech pělínách, — 
po třech čtvrtích, vůbec jak se lo v každém pádu za nejprospěšnější uzná. 
I tato předůležitá myšlénka pochází od Watta ; on ji už ve svém prvním patentul 
udal. Na strojích z dílny Watta a Bultona nebylo ale přetržky  upotřebeno, a to 
proto, poněvadž měla pára těchto slrojů již v kotli jen malé napnutí; kdyby se pak 
ještě rozprostřela, tu by oučinek její skoro zmizel. Teprv později (u strojů s parou 
silně napnutou) se okázal celý prospěch tohoto zřízení, 
Nástrojí, kterým se spojení dutiny válcové s komorou parní v pravý čas přetrhne 
jest velmi rozmanité. Obyčejně bývá tlak uspořádáno, že se může spojení přetrhnout 
při rozličných částkách cesty pístové (k. p. když je píst v polovičce, neb na dvou tře- 
tinách své cesty a L. d.), a že se může la přetržka i bez zastavení parostroje pro- 
měnit, totiž z polovičky cesty třeba na dvě třeliny (i jinak) převést. 
Všecky parostroje s přetržkou potřebují těžká kola přemítací, neb u nich dochází 
píst jen slabě k víku a ke dnu, působí ledy na konci své dráhy jen nepatrně na kři- 
vočep, a ten by mohl ostat státi. Síla kola přemítacího musí tedy křivočep přes la mí- 
sta, kde je působení pístu nepatrné, rychle přemítnout. 
U strojů vzduchotlakových musela mít pára vždycky lakové napnutí, aby tla- 
čila na píst o něco silněji než vnější vzduch. Vzduch tlačí ale na každý čtvereční pa- 
lec asi tak, jakoby leželo na tom palci 12 liber. Měla-li pára píst do výšky vyhnal, 
musel být tlak její na každý člverečný palec přes 42 liber, jinak by byl píst nevy- 
stoupil. — U Watlových strojů dvojčinných nemusí ale pára tlak vzduchu přemáhat, 
poněvadž je na druhé slraně pístu vždycky prázdno; z té příčiny může být tlak páry 
v strojech těchto jakýkoliv ; obyčejně bývá ale nízký, někdy i nižší nežli tlak vzduchu, 
a proto slovou všecky stroje s kondensatorem obyčejně parostroje s tlakem nižším (Nie- 
derdruckmaschinen). Každý takový slroj potřebuje veliké množství studené vody k srážení 
potřebované páry. Tam, kde nelze dost vody dostati, aneb kde není pro lu vodu dosl 
místa, nebudou stroje tyto příhodné. Jedná-li se docela o stroje k pohybování vozů 
na železnicích, nedá se kondensatoru nikterak upotřebit ; lakový stroj by si musel tá- 
hnout nejen uhlí a vodu do kotle, nýbrž i veliké množství studené vody k srážení páry, 
— to by byla náramná tíž, a lakový lokomotiv by sotva sám sebe utáhl. 
Kde se ledy kondensator se zásobou sludené vody umístit nedá, tam se potřebují 
parostroje s tlakem vyšším (Hochdruckmaschinen) ; lo jsou stroje bez kondensatoru, 
u kterých se pára potřebovaná nesráží, nýbrž pouze ven do povětří pouští. Dejme 
tomu, že by hnala pára píst dolů, tu se hrne potřebovaná pod pístem do vzduchu, ale 
jen tak dalece, pokud je silnější nežli vzduch ; když se tlak její se vzduchem vyrovná, 
přestane výcházet a zůstane pod pistem; proto musí ta pára shůry nejen břemeno pře- 
máhat, nýbrž i tlak potřebované páry s druhé sírany, který je pokaždé tak veliký, jako 
