79 
nechává na rozmnožení. Po posledním sbírání odnášejí se samičky na živě ponechané, 
jak na nopálu sedí, do obydlí lidských, aby dešti a studenějším povětřím, které v lom 
čase přichází, neutrpěly, načež se, když opět nastane počasí příznivé, Zase do ohrad 
nopálových zanášeji a na byliny usazují. — 
Sebraný živý červec se hned usmreuje a suší, což se rozličnými spůsoby děje 
a podlé čehož Španělové rozličné druhy rozeznávají. Usmrcuje se: 
1) Horkem slunečním ; lím se slane siným na spůsob stříbra, jmenuje se „re- 
generida“ a pokládá se za nejlepší. — 
2) V pecech k tomu určených, tu dostává popelavou barvu s nachovými žilkami 
a zove se „jaspeada.“ 
3) Při ohni na pánvích obyčejných i v tamějších kuchyních užívaných, na kle- 
rých se ale červec často připaluje i zčervenává; v tomlo slavu zove se „„grana negra“ 
a považuje se za nejšpulnější, jakož iten druh, který se namočením do vařící vody při- 
pravuje a hnědočervený povrch má. — 
Od pěslovaného  Červce, z něhož pochizejí „„grana fina neb Meslica“, různí se 
divoký, nazývaný „„grana silvestra neb Capesiani““ neboť i on se sbírá a jsou při něm 
výhody, že se rychleji množí a lépe změny povětří snáší, jest ale mnohem menší a má 
méně barviva než pěstovaný, 
Sušený červec se prosívá, aby se odsiranily odpadky a prach, což pod jmenem 
„granilla““ do obchodu přichází. 
Červec řádně pro obchod upravený představuje zrnka velikosti obyčejné čočky 
s nestejným vráskovalým povrchem, na kterém článkův těla hmyzího rozeznali nelze ; 
jenom když ve vodě navlhne, možná jest často noh i týkadel pozorovati. Dobrý červce 
poznávají obchodníci podlé následujících vlastností: barva má býli popelavá neb hnědá, 
zrnka slejně veliká, plná a poměrně těžká, přihořklé chuti, hubu stahující; dále mají, 
když se jich něco zuby rozmeie, i hned slině dodali barvu krásně karmínovou, hlavně 
ale musí býti červec suchý; vlhký se brzy kazí, jest ale lěžší, a proto obchodníci často 
se snaží navlažením dodali mu váhy a tudíž více získali. 
Jelikož červec v obchodu velkou cenu má, počali ho obchodníci pro zvětšení 
zisku svého brzy s jinými látkami michali, a zvláště v novějším čase toto odvělví prů- 
myslu, jež v obyčejném životě šidařství se zove, lakového stupně dokonalosti dosáhlo, 
že v Anglicku zvláštní fabriky povstaly, které se tímlo šidařským připravováním červce 
zanášejí. Lálky přimíchávané jsou rozličné a počel jejich dosti velký, ač úplně 
známý není. Tak se míchá k pravému, pěstovanému čeryci (grana fina) divoký, což se 
snadno poznati dá, poněvadž jest divoký menší a na sobě má bilé chloupky, podobné 
bavlněným vlákénkům. K popelavému a stříbrosinému červci (regenerida a jaspeada) 
přídává se černý neb hnědý, kterému se sádrou neb vápnem popelavý povrch dává. 
Též se přimíchává červec polský (coceus polonicus, Kermes, Johannisblut) a odpadky 
(granilla) červce. 
Největší šibalství se tropí přimícháváním připravovaného červce. Z pravého 
čeryce se lotiž vyvařením ve vodě vroucí vylahuje větší část barviva; pozůstatky, vždy 
ještě původní podobu mající, suší se pak a sádrou neb vápnem se jim dodává větší 
váhy i povrchu popelavého; zrnka tímlo spůsobem povstalá lak jsou podobna k červci, 
že k němu přimíchána nemohou býli rozeznána ani pouhým okem ani jednoduchými 
prostředky obchodníkův. Tolo připravování čeryce vyšlo z Francouz, v Anglicku se 
