92 
ného kamene 5 nejlepší druh zeleně Mitisové nazvali zelení císařskou (Kaisergriin), Zeleň 
horská, Šelova a Švainfurtská slovou dohromady zeleniny mineralní (Mineralgrůn). 
4, Plísta (Griinspan, Spangrůn) je octan měďnatý ; rozeznává seplísta francouzská 
(gemeiner, Grůnspan) a plísta kryslalisovaná. Dobrá plísta se musí v silném octě neb 
v kyselině sirkové ouplně rozpustit; ne-li, tedy byla křidou, sádrou neb merot- 
cem porušena. . 
5, Zelená rumělka  (Zinnobergrůn), od Arnolda v Golhě nedávno vynalezená, 
skládá se z modři Berlínské a žluti chromové, slove také zelení stromovou (Laubgrůn). 
6, Zeleň kobaltová čili dle svého vynálezce Rinmannova (Rinmanns - Grůn) se- 
skivá z kysličníku koballitého a zinečnatého, je velmi trvanlivi, dá se s vodoui olejem 
potřebovat; pro svou vysokou cenu jest málo rozšířena. 
7. Zeleň chromová (Chromgrůn) je kysličník chromnalý a dobývá se pálením 
chromanu rtuínalého; je barvy lrávové, ani horkem ani kyselinami se nekazí. 
8. Ultramarin zelený je nedodřlaný uliramarin modrý; je tuze bledý a mdlý 
a proto se, ač je laciný, málo potřebuje. 
9. Zeleň hliněná (Grůnerde) je hlína zelená, jejíž hlavní část je křemam želez- 
nalý ; jesl méně pěkná nežli zeleně měďnaté, le“ na vzduchu se nemění, a proto se 
béře často na sprosté nátěry: má-li se rozetřít s olejem, přidá se k ní trochu běloby 
olovnaté, poněvadž se slává sama o sobě olejem temnější, 
Metrická míra a váha. 
Někdy se měřívalo na prsty, na dlan/, na Arstě a t. d. Nedostatečnost takového 
měření netřeba vykládat. Později povstaly leprv míry dřevěné a kovové, které byly 
vesměs dle jisté ouřední míry zhotoveny; na měření věcí obyčejných se takové míry 
dosti dobře hodily, — ale kde se o malé rozdíly jednalo, tam nepostačily, Míra dře- 
věná neb kovová se teplem a zimou ve svém objemu: mění; a proto dává v rozličné 
teplotě nestejný výsledek. Obyčejně na tom malém rozdílu tak mnoho nezálezí; opa- 
kuje-li se ale dost malá chybička tisíckrát po sobě, pak je z ní patrná chyha, a při 
důkladném měření (zvlášť k oučelům vědeckým) je i nejmenší chybička nemilá. Pak 
se může i stát, že by se ta míra ouřední, dle které se všecky ostatní řídí, jakýmkoliv 
spůsobem zkazila neb ztratila! 
Z toho jest palrna nevyhnuledlná potřeba míry takové, která by se ani neztratila, 
ani působením vnějším nikterak nezměnila, O lakové míře přemýšleli nejdříve mathe- 
matikové [rancouzšti. Po dlouhém badání se usnesli na tom, aby se změřilá délka po- 
lokruhu od jednoho pólu země až k druhému; ten polokruh se nikdy nemění ani ne- 
ztratí. Jistá část toho polokruhu může sloužit za základní míru na délku (Lángenmass) 
čtverec takové části může být základní mírou v ploše (Fláchenmass), a kostkou lé části 
se může znamenat míra objemu (Kórpefmáss). ] 
Skutečné měření celého polokruhu od jednoho pólu až k druhému je však ne- 
možné. © Ale toho není ani potřebí, (Celý polokruh se dělí na 180 stupňů, tedy ob- 
sahuje čtvrt kruhu (od pólu až k rovníku) 90 stupňů; rozdělení té čtvrtiny kruhu na 
stupně nemá žádných oblíží, a změří=li se pak asi 10 takových stupňů, tu se dá délka 
celé člvřliny kruhové snadno vypočítat, i i 
