101 
lze posoudit dobrotu sody s jistotou jen dle mmožství uhlanu' soidňátého (kohlénsaures 
Natron) v ní obsaženého. Každá surová soda se skládá totiž — jako draslo — z roz- 
ličných solí, mezi nimiž je uhlan sodnatý nejdůležitější. Skoumání sody se děje po- 
dobným spůsobem jako u drasla, totiž alkalimetrem. 
V obchodu se rozeznává několik druhů sody z rostlin dobyté, a to buď dle rost- 
lim; 2 kterých se dobyla, neb dle zemí, odkud pochází. Nejlepší jest Alikantská ze 
Španělska, která také darila slove ; ta obsahuje asi 35 setin čistého uhlanu sodnatého, 
je modrošedá a bývá v obchodu obyčejně do sítí zaobalována, Špatnější soda španělská 
jest Kartagenská, barvy popelavé s černými skvrnami, — Ze sod francouzských je nej- 
Vepší salikor“ (jmeno to pochází od rostliny „Salicornia annua,“ z které se talo soda 
dobývá) z města Narbonne, as 15 selin čistého uhlanu sodnalého obsahující; blanguelte 
z" Frotignanu mívá jen 3 až 8 setin uhlanu sodnatého, — Soda steřlská se objevuje 
v "obchodu buď v kusech hrubých neb menších a někdy i v zrnkách; bývá obyčejně 
velmi dobrá, 
V Anglicku, Skotsku a Hollandě se dobývá z chaluh mořských špatný druh sody, 
který slove kelp a obyčejně jen 1 neb 2 seliny uhlanu sodnatého obsahuje. Ano v 
Normandii dobývají z chaluhy měchýřaté (Fucos vesicůlosus) sodu pode jmenem varek, 
v'které se skoro žádný uhlan sodnatý nenachází“ —* Kelp a varek by měly co soda 
velmi nepatrnou cenu, kdyby v nich nebylo jiných látek, které jim ceny dodávají. Jest 
to jod a bróm; látky tyto nacházejí se totiž v každé sodě z chaluh mořských dobyté 
w dají se z ní (jedna po druhé) vyloučit. Za našich časů se mnoho jodu a brómu spo- 
Uřebuje (ku př. v lékarnách, u fotografů a j.), proto je také cena sody chaluhové i při 
malém obsahu uhlanu sodnatého dosti patrná. 
9797% Mimo sodu z popele rostlinného nachází se v přírodě i mnoho sody zvětráním 
nerostů povstalé, která se obyčejně sodou přirozenou nazývá. Tak se nachází k. p. soda 
rozpuštěná ve mnohých pramenech minerálních (jako v Bilinských, Karlovarských a j.), 
neb v celých jézerách, aneb vykvítá po rozsáhlých krajinách ze země. Okolo města 
"Segedina, Velkého Varadina a jezera Neziderského, jakož i z čásli po celé slepi mezi 
Dunajem a Tisou bývá země v letě vykvětlou sodou pokryta. Hlinu, na které soda vy- 
"ráží, nazývají Maďaři sek, t. j. kel, jakoby ta sůl ze země klíčila. Když byla v noci 
"řósa, neb když den před tím trochu pršelo, objeví se na povrchu země vrstva sody, 
"kterou sedláci zrána smelou a do města do fabrik odvážejí. Tato smetená soda je velmi 
nečistá, šedivá a obsahuje mnoho hlíny; ve fabrice se teprv ve velikých dřevěných 
"kádích vyluhuje, luh se na velikých kollech vyváří a vyvařená směs přepaluje. Soda čistá 
je pak bílá, leje se do forem a spotřebuje se v Pešti a ve Vidni. V Segedíně je asi 
"100 mydlářů, kteří ale dle starého zvyku jen smetenou (nečistou) sodu potřebují. Na 
místech vlhkých, jako v bažinách, na březích jezerních atd. vykvélá soda i bez rosy 
a dešlě, a mizí jen při dlouhém suchu. — O tomto výjevu se zmiňuje již Plinius. 
Y severní Africe vykvélá léž mnoho sody, která se zde nazývá trona. Pod jmé- 
mem „trona“ vyráží lam i u paty jedné skály na palec tlustá vrstva sody, která se jen 
seškrábe a prodává. V Egyptě, Fezzanu a v Kolumbii (v jižní Americe) jsou zase je- 
zera, v kterých je soda rozpuštěna. Soda ta se za horkého počasí v krystalech z je- 
zera vylučuje a bývá dosli čislá. 
Indiáni říkají sodě jezerní urao a míchají ji se šťávou tabákovou; taková směs 
slove u nich mo a beře se do úst k rozčilení nervů. 
