ŽIVA. 



ČASOPIS PRIRODXICKY. 



Redaktorové : Prof. Dr. Jan Purkyné a Jan Krcjcí. 

 Čislo I. Leden 1853. 



Vychází měsíčně pu dvou arších. Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., půlletué 

 45 kr. stř. Pro odběratele ostatní ročně 3 zl. stř., půlletně 1 zl. 30 kr. Předplacení přijímá se v 

 kanceláři p. J. L". D. Jos. Fryče, v Jindřišské ulici č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, 

 kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Poštovné obnáší ročně 24 kr. stř., půlletně 12 kr. stř. 



Rozhled v oboru veškeré přírody. 



Sepsal Dr. J. Purkyné. 



Octnuvše se v cizí, hornaté, lesnattí krajině, cítíme především potřebu porozhlé- 

 dnouti se v jejím okolí, zdali tu na blízku jaká reka, do které menší potoky splývají, 

 který hlavní jest směr jejího toku, na které straně obzor zraku do dálky se otvírá, na 

 které uzavřen jest vršinami neb pohořím. To pak vše ještě nestačí ku pravému oriento- 

 vání se v krajině této, kdybychom i mnoho dní v ni se potulovali, jestliže nezdvihneme 

 oka k nebesťlm, a neobrátíme-li pozor na pohyby světel nebeských. Zvláště pozorovati 

 sluší místa na obzoru, kde slunce vychází, kde zachází, kde vrcholu své dráhy dosahuje. 

 Tím stanovíme strany světa : východ, poledne, západ, a naproti poledni půlnoc čili sever. 

 Z takového rozhlédání se v krajině cizí prostředkem východu slunce (solis orientis) 

 povstal asi název románský orientovati se, zorientování, jenž obdržel konečně měšťanské 

 právo ve všech lakméř jazycích vzdělané Evropy. 



My se také chceme zorientovati v krajině nám z větší části cizí, temné, neschodné, 

 nemající vchodu ni východu známého, totiž v nesmírném oboru přírody, obkličující nás 

 se všech stran svými podivení působícími výjevy, ozývající se i mluvící k našim smy- 

 slům, k našemu rozumu i citu tisíceronásobnými hlasy a kynutími. 



Jest to úloha ohromná, aniž ten, kdo ji aspoň tušením pojmouti v stavu jest, vidí mo- 

 žnost dopátrati se jejího konce. A však zmužiti se třeba. Nedosáhneme-li stanoviska nej- 

 vyššího k porozhlédnutí se v nesmírném oboru přírody, což ovšem jen svrchovaným svě- 

 toduchům dáno jest, zůstávají nám ještě mnohá stanoviska a hlediště nižší, k nižší naší 

 lidské obmezenosti se hodící, z kterých jakýž takýž rozhled zevnilřní a upamatování se 

 ve vlastní útrobě dáno nám bude. 



Všechno což jest v přírodě, živé nebo neživoucí, ovědoměné nebo bezvědomé, má 

 své stání v prostoru, v času své trvání a své proměny. Prostor pak i čas, umem po- 

 jatý, jest nekonečný i nesmírný. Kdyby totiž i dáno bylo, kteroukoliv stranou skutečně 

 prostorem se pohybovali, nikdy bys konce nedostíhl. Aniž vhloubav se do minulosti 

 počátku času dosáhneš, aniž v budoucnosti jeho konce se domyslíš. Pomyšlení té i oné 

 nesmírnosti jako závratem nás jímající pudí silně k navrácení se ku prvotnímu místu, k 



1 



