člyry věky světové, jmencin džiigy. První svělověk Kriladžu<r zajímal 4000, druhý Tre- 

 dalžiig 3000, ťretí Dvapardžug 2000, a čtvrtý Kalidžug iOOO božských let, což děhi 

 ouhrnkem 10,000 let. Zbývajících 2000 let božských rozděleno na ctyry časy mrákot 

 mezi každým svělověkem, mezi prvním a druhým 800, mezi druhým a třetím 600, mezi 

 třetím a čtvrtým 400, po čtvrtém pak ještě 200 božských let, po jichž ukončení násle- 

 dovati má všeobecná zkáza světa. My pak se teprv nacházíme na počátku čtvrtého z 

 těchto věků. 



Všecky čtyry ,věky, shrnuvše je v jednu dobu, jmenovali Mahadžugam. Takových 

 1000 veledob činilo teprv jeden den života Bramy, jenž trval sto let. skládajících se z 

 365 takových dnů, což činí (4,320000X1000) 2krát (den a noc) X 365 (rok) lOOkrál 

 (celý život) = 315,360000,000000; načež svět se zničí, až zas nový Brama opět z Vi- 

 šňová lotosu a s ním nový svět se zrodí. Takových smrtí již přestál Brama 10001, po 

 po věky věkův z nova se zrozujicí. Však kdež by měla konce fantasie, z nekonečného 

 zřídla čísel čerpající ? 



Vrafme se k mírnějšímu sčítání času, jakým astronomové velepohjhy nebeských 

 těles ustanovují. Známo, že tečka rovnodcnstvi v zvířetníku (totiž to místo na nebi, 

 kam se Slunce co rok 21. března navracuje) proti obrazům hvězdným od východu k zá- 

 padu pokračuje, tak že za 71 '4 ''oku skrz jeden stupeň celého kruhu nebeského (eklip- 

 tiky), jakýchž 360 počítáme, se pohybuje, což činí po oběhu všemi stupni TlV^XSSOz: 

 25.740 let, perioda času, jenž se velkým platónským rokem zove. Máme tu tedy mno- 

 hem větší měřítko času, nežli nám obecní rok a jeho částky poskytují. Jest jich ale 

 více takových. — Úhel, kterým se ekliptika s kruhem rovníkovým křižuje, činí nyní 

 bez mála 23 '/j stupňů. To ale není po všechny věky stálá jeho velikost, onf se zvět- 

 šuje i zmenšuje postupem času, tak jakoby jeho kruh se potácel, kolísaje se ku ploše 

 kruhu rovníkového. To potácení ale odbývá se velmi povolně. Podlé vyměření astro- 

 nomů střídá se onen úhel mezi 20 a 27 slupněmi, k oněm se snižujíc, k těmto vystu- 

 pujíc, což trvá 65,000 let. Za našich časů úhel ekliptiky ještě pořád se zmenšuje, i 

 bylo by 140.800 lei potřebí, aby až rovníkového kruhu dosáhl, k čemu však nikdy ne- 

 přijde, an úhel, podlé výpočtu, dosáhnuv 20" zase se otvírati počíná, až 27" dojde, od- 

 kudž zase svírání jeho nastane, a lak dále v střídavém potácení. Jiná perioda seku- 

 lární (věková) měří se zdlouhavým pokračováním dlouhé osy oběžní dráhy zemské, je- 

 jížto jeden konec ousjuní (perihelium), druhý odsluní (aphelium) zaujímá. Pohybování 

 to osy dlouhé stává se podobným směrem, jako Slunce ročně ekliptikou pokra- 

 čuje, totiž od západu jihem k východu. K tonm oběhu potřebuje velká osa země- 

 dráhy 20,930 let, za který čas k lomu samému místu v ekliptice se navrátí. Jaké 

 působení mají tyto sekulární pohyby na počasí Qiinm a léto) Země naší, na jiném mí- 

 stě obšírně se vyloží. Konečně zmíniti se třeba o střídavém sbližování i vzdalování se 

 teček excenlricity čili výstřednosti oběžní cllipsy (krejžicc) zemské. Slunce totiž co 

 střed oběhu zemního, v jedné z těchto teček umístěno jsouc, jednou se blíží k druhé, 

 pak zase od ní se vzdaluje, což střídavě se děje. Mezera času toho střídáni obnáší 

 bez mála 48,000 let. Kolikráte asi tečka rovnodcnstvi již oběhla kruhem rovníkovým, 

 kolikráte se její úhel zoužil a zase rozevřel? kolikráte kolem oběhly tečky apsidové 

 dráhu zemskou? Kolikrát výstřednost Slunce se rozšířila i zoužila ? Zde stojíme před 

 těmito ohromnými světo-hodinami, kterými jak velikánské pohyby těles nebeských, lak 

 i mihání se vlásků, tvorů nejdrobnějších, se vyměřuje. 



