Obrafme se k uvarování vši-likých sil a sílin, jenž, jako po všemmíru rozpro- 

 střeny jsou, zvlášlě také na Zemi řinnost svou vyvádějí. Tíže vede Zemi stálou dráhou 

 okolo Slunce, točí ji okolo osy, udržuje Lunu v jejím kololání, přitahuje a soustředuje 

 všechny hmoty pozemské. Světlo sluneční ozařuje a hřeje kouli zemskou, tvoři její 

 počasí, a vybízí život v rostlinstvu i živočišstvu. Elektřinu známe jen v hromu a blesku 

 vzbouřeného vzduchu, zdá se však, že elektřina galvanická u vnitř kůry zemské po je- 

 jich vrstvách různorodých vlivem tepla i vláhy značnou činnost provozuje. 



Pohlédněme ještě jednou se svého vyvýšeného stanoviště na kouli zemskou. Po 

 všech mořích vidíme veliké množství lodí evropských, zanášejících se obchodem i jinými 

 správami. Ka každé se nachází kompas (střelka magnetní) , jímžto svou cestu řídi. A 

 hle ! na každém místě po zemi i po moři střelka magnetní jinak a jinak postavena jest, 

 aniž směr severojižní, mimo jednu hlavní čáru , přísně zachovává. Spojíme-li v mysli 

 odchylky všech střelek až k jejich ouplným obratům na jedné i druhé polokouli, zrůstají 

 nám z jich ouhrnu čáry křivé povrchem země pobíhající, jimiž i jinými podobnými roz- 

 položení sil magnetnich se ukazuje. Podlé jejich rozpoložení ustanovují se člyry točny 

 magnetní, severo-amerikánská a sibiřská na severu, na jihu novohollandská a jiheameri- 

 cká, i vyzrazuje se tím, že zeměkoule sama jako dvojnásobní magnet považovali se dá. 

 Však sestupme zase na povrch Země, vnikněme myslí do jejího vnitřku. Střed její sa- 

 má směsice pouhých kovů tekutých, snad podlé své tíže vrstvami se obalujících, od 

 středu k zevnitřku vždy lehčejšicb. K povrchu hmota , ač tekutá, již okysličena jest, v 

 níž tvoří se látka žul, basaltů, porfirů, novějších lav. Nad nimi konečně splývá korá 

 látek vystydlých, shlacených, všelijak prolomených a zpřevracených a tekutými dolejšími 

 prohnaných. V lůnu jejich spočívají vrstvy splavenin starších i novějších, útvar po útvaru, 

 připečených sem a tam v sousedstvu látek oustředních, řeřavých, roztopených. Nej- 

 zevnitřnější povrch pokryt jest vodami , aneb kde nad ně ostrovy něho pevnina vyniká, 

 nahou skálu nebo zeminy, písek, křídu, hlínu, prst ukazuje. Prsf pak jest nejnovější 

 útvar zetlelých látek rostlinních i živočišních. Každé souvrství chová v sobě stopy vy- 

 mřelého světa, rostliny a zvláště misky měkkýšů. Skoumání těchto skamenělých zbytků 

 náleží k nejzajímavějším odvětvím přírodoskumu. Větší část pevnin a ostrovů pokryla jest 

 rostlinstvem, v němž tráví život všeliký živočich. Však i ve vodách velkých, zvláště v 

 poblíží břehů, všechno hemží se životem, jen oustřední ohromné tuně Oceánů, jako pu- 

 stiny středozemní, spoře jen a náhodou živoky navštíveny bývají, anebo tam snesena 

 jsou velikánská pole řas vírem proudících mořských vod. 



Nejbujnější rostlinstvo se rozkládá okolo rovníku v sousedstvu velikých řek Ori- 

 noka, Maraňonu v jižní Americe, Nigru v střední Africe, Indu, Gangesu, Bramaputru v 

 přední a zadní Indii. Zde největší rozmanitost rodů a čeledí, největší číslo jednotlivých 

 tvorů. Kde nejhojnější rostlinstvo, tam nejvíce bejložerců , a za nimi nejvíce dravců. 

 Mohli bychom zde obšírněji rozprávěli o květinách i zvířenách pásem studených, 

 středních i pásma horkého, jmenovati vlasti, čeledí i rody rostlin a zvířat, to však budiž 

 jinému místu ponecháno, jenom ještě o člověku krátce promluvíme. Člověk, hlava ve- 

 škerého tvorstva pozemského, duch vtělený, postavy panovnické, přímé, tváři k nebesům 

 zdvižené, rodí se nah i neozbrojen, aby sám péči měl o oděv, a rozumem zbroje a vše- 

 liké nástroje ku práci sobě zaopatřil ; žádá v letech mladistvých trvalého přslování, až se 

 k ouplnému vědomí lidské své důstojnosti vyvine, kdežto zvíře pudem vedeno již v prv- 

 ním mládí jakési samostatnosti nabývá. Neníf obmezen na potřeby tělesní, dobýváni po- 



