14 



času zruší se i v této pokojné oLci šraslně poměry sociální : Luď se přeplní přílišnýtn 

 rozmnožením krajina živná, buď se zakalí nedostatkem potravy mírný život, a na spo- 

 lečnost hrnou se pak neliody, které v zápětí svém mí\á neduh novověký, pauperismus. 

 Nouzí a hladem puzen dotírá kmen cliudý, prolelářský, násilně na poži-hnanější krajiny 

 kmene bohatšího. Na čas sice popřeje se kmenu přistěhovalému pobytí v bahnech a 

 vodách žaborodních, když ale množstvím přišlých polyfagů hrozí nebezpečenství samému 

 kmenu pohostinskémn, shromáždí se sněm, staří rozvažují o prostředcích k zachování 

 obce, a konečné se při všeobecném bouřném rokování rozhodne válka. V uzavřených 

 houfech táhne pak branné mužstvo do pole a setká se v tuhém potýkání se zástupem, 

 který zoufale bojuje o první potřebu života, o potravu vezdejší. Vítězství a porážky se 

 střídají, a mnohý udatný vojín raději co rek padne, nežliby se útěkem zhanobil, až ko- 

 nečně síla anebo množství jedněch rozhodne boj ku prospěchu svému. Poražený kmen 

 odtáhne pak co nejrychleji do krajin dalekých, vítězové ale rozkotají sídla nepřítele 

 poraženého. 



Když parnem letním bahna a kaluže vypráhnou, a havěf studenokrevná do vlhkých 

 ukrytých míst zalézá, opouští čáp kraje otevřené a ubírá se do lesů, kdežto u pramenft 

 a potoků, na mýtinách a mokřinách se prochází. Když ale i tam při nastávajícím jesenu 

 (v srpnu) potrava se přispoří a zlatoperý brhel, bílý konopásek, šedý vijohlav a zástup 

 pěvců okřídlených k odletů se chystá nebo již se odebral, slétají se i čápové na lukách 

 a odlehlých mýtinách, a rokují o cestě do druhé své teplejší vlasti. 



V takovýchto dobách se stává, že přiležitě i veřejný soud se odbude. Jest to soud 

 dle práva stanného. Slelše se na louce, procházejí se čápové při horlivém klepotu zo- 

 báků a sestupuji se v malé houfy, podezřivě se dívajíce na jednoho z příchozích, hu- 

 beného a slabého. Klepot zobáků jest vždy horlivější a procházení vždy rychlejší, ■ až 

 konečně celý houf v široký kruh se rozstoupí, v jehož středu stojí skroušeně a osudu 

 svému oddán delinquent, na němž jediná vina slaboty a neschopnosti k vykonání daleké 

 cesty spočívá. S rozkřidlenými perutěmi vrazí konečně všickni na ubožáka, i usmrtí 

 ho svými zobáky, aby nebyl sobě a kmenu na obtíž při cestě nastávající ^). 



a pohaué vybC-hli k díváni a ten rytíř také s nimi. A rida, jak se pohané čápům diví, dí 

 k nim: \ení tak divný pták, však jeden z uicli každého roka mladé má na domě mého otce 7 

 Na to odpoví pohan, kterýž b}'l vězně toho koupil, s knuitem : jestli-že to jest ten tvůj čáp, 

 kterýž se hnízdí na domě otce tvého, zavolej ho ; přijde-liť k tobě a pozná tebe, jistě propn- 

 štěn budeš ode mne a do své vlasti přijdeš. Klekl rytíř na kolena svá, žádaje skroušeně 

 milosti božské za vysvobpzeuí z ukrutnosti pokauské, a maje donfání silné k pánu Bohu, vše- 

 mohoucí nkazujic moc pohanům, vzhlídl na poníženou prosbu srdce truchlivého. I slyše čáp 

 hlas volajícího, přišel k němu. Což spatřiv pohan učinil zadost přípovědi své a rytíře pro- 

 pustil svobodného, kterýž navrátiv se do krajiny své, na věčnou památku takové lásky božské 

 obdržel to při knížeti svém, že jest čápa za znamení rytířské on i potomci jeho užívati mohl, 

 což až , posaváde při rodu tomto se spatřuje j a mnozí jsou rodové vzáctní v Cechách » 

 v Němcích a v Polátě, kteříž toho erbu užívají." 

 ') Znamenité jest podívání na hejno čápů v mýtině lesní se shromažďující. Střell-li myslivec do 

 nich, neodlétnou, nýbrž spalříce poraněné nebo padlé bratry zarachotí divoce křídly a dí- 

 vají se v.iickni upřeně na myslivce, jako s výčitkou, proč je zákeřnicky vraždí, a lovec někdy 

 zvláštním citem dojat tiše se ubírá dále. .Stává se také, že nepřítele svého s odvážnou 

 udatnosti následuji a k lilěkn přinutí. 



