20 



Hlavně jim látky výživné poskytuje přes zimu tuk a liij, který se jim na podzim nejvíce 

 v bedrách okolo ledvin jakožto vnitřní potravárna ukládá, poznenáhla pak přes zimu mizí, 

 při čemž celý organismus tak dlcuho udržuje, až se z jara živočich zase probudí a čer- 

 stvé potravy hledati může. 



Někdy vás ale , milí tvorové, počasí přece zmýlí. Slunko se zasměje a líbezným 

 paprskem vás zahřeje, sníh osákne, a vám se zdá, že je to Vesny přivítání, ten lahodný 

 jih (scirocca) co přes nivy a háje vane. Hle, tamhle se ježek protahuje a zabručiv něco 

 nerozumného, počíná si nohy rovnati k chůzi, tuhle poletují někteří procitlí chrousti a 

 motýlové; vždyf se i pupeny oklamaly, rozvíjeti se počaly, broskve i do květu hnaly. 

 Běda vám však, ubozí, jestli procitnuti toto dlouho trvá anebo jestli několikkráte se opa- 

 kuje, nebot ani nejtužší mráz neuškodí vám tolik, co časté a kvapné střídání teploty. 



Za spánku zimního lze strom snadno přesazovali, a s dřímajícím poupětem daří se 

 očkování velmi dobře. Ty samé stromy ale, k. p. buky, lípy, vrby a j., které snesou zimu 

 25" a více pod O", probudivše se z jara při nepatrných mrazich mrznou a hynou. Proto musí 

 se keře, které záhy pupeny ženou, ještě dokud dřímají, s přiřiznutými kořeny jenom zvolna 

 na zem nakloniti , a teprva později, aby je jarní mrazy nezarazily. pořádně zasadili. — 

 Zalíbení v čerstvém listí a pestrém květu naučilo nás pěstovati mnohé rostliny lak, že 

 musí — spánku a odpočinku výročnímu nepodléhajíce — v zimě v letě oko naše živými 

 barvami těšili. Naše skleníky a zahřevárny chovají mnoho takových potěšitelných likazův, 

 které klamou zimní počasí a v neobyčejnou dobu, navzdor nejkrutějšímu mrazu, za kylici 

 slouží, některé před časem i ovoce vydávají. Toto potěšení dělají si lidé i v některých mí- 

 stech pod Šumavou, kde skleníků ani neznají ; vesničanky uříznou si na začátku měsíce 

 prosince prut třešňový, postaví ho ve chlévě do vody, a do vánoc na něm mají poupata a 

 květy rozvité; s takovým rozkvetlým proutkem chodí na jitřní, a který mládenec se nej- 

 dříve přitočí a ku květu přivoní, dostane ho za klobouk. 



Ku konci nesmíme opominouti přidati k tomuto rozjímání zajímavý obrázek Salc- 

 burských alp v zimním rouchu, kterak nám sdělen byl od přívětivého a vznešeného pána, 

 který tam prožil v dijstojnosli církevní mnohá léta. Homole a lazy velikánův horských 

 v zimě nemívají vždycky nejstudenější teplotu, nebof jak mile jih na ně zavěje, roztaje 

 sníh, na horách se objevují černé pruhy osáklých strání, a tu na výsluní, kde se záře 

 sluneční kolmo zaráží, v teple mnohem lahodnějším nežli v hlubokém údolí rostliny pod 

 sněhem živoucí (Gentiana tristis) svěžím lístkem i květem oko pi-íchoziho překvapují. Ve- 

 liký Untersberg, proslulý tolikými pověstmi a báchorkami v lidu, skrývá kromě toho v je- 

 .skyních a slujích svých mnohé romantické skupení přezimujícího tvorstva. Na 7. únoru 

 I. 1833 připadá návštěva, o niž luto podotknouti chceme, v jedné takové jeskyni blíže Fur- 

 stenbrunnu: stěny zde vybudované z ohromných desk a plástev vápenných, které vr- 

 stcvně horu skládají, zde onde ale rozpuklinami a štěrbinami proryté, vělší, menší dutiny 

 obkličují, leckde také v mezerách a skulinách rozdrobenými sutinami vápencem a hlínou 

 vyplněny bývají. Jeskyně u Furstenbrunnu je čím dále do vnitř tím užší a těsnější; strop 

 n stěny sbíhají se tu ostrým uhlem v zadním konci, tak že se z počátku přímo, později 

 shrbeně kráčeti a ku konci jen skrčeně prolézati může. A hle, tu viděli sklepcní sluje 

 kolkolem pavučinami opředené, na nich pavouky dlouhonohé, vedle těchto pipUcc, vělší 

 obyčejných, zakuklené a zapředené pupy a některé motýly, mezi nimiž též jeden nočák 

 (Noctua libatrix) v několika exemplářích se nalézal. Podivné to družstvo pohromadě ! Ve 



