38 



čejně, že hrubokusé odrůdy, tak nazvané slepence čili konglomeráty spočívají nejhlou- 

 béji, hrubé žernovy u prostřed a drobnozrný pískovec a kypré vrstvy nejvýše. Uspořá- 

 dání toto souhlasí z úplná s fysikalními příčinami. 



Pískovec, který jest tak jemný, že se jednotlivá zrnka jeho jenom s těží poznati 

 dají, bývá obyčejné břidličnalý, totiž dá se v lenší neb hrubší listy štípati. Břidličnatost 

 lato pochází jmenovitě od slídy hojně přimíchané, jejížto lístky obyčejně jeden směr 

 podržuji ít břidlifnalé plochy pokrývají. Pískovec tento naznačuje se jménem p í- 

 skovce břidličnatého. Barva jeho bývá bílá, šedá nebo zažloutlá, jako barva 

 hrubozrných pískovců; při tom jeví ale často náklonnost, spojili se s jemně rozdělenými 

 uhelnými částkami, a obdržuje tím barvu černavou. 



Tyto jemnozrné a bridličnaté pískovce střídají se obyčejně s malými vrstvami 

 uhelné břidlice čili lupku (Schieferthon), v němžto se břidličnatost obyčejně ještě 

 patrněji vyvinutá spatřuje. Plochy jednotlivých listů této břidlice naznačují se obyčejně 

 proměněnou barvou, která od nažloutlé do šedé a černé zabíhá, jakož i proměnou zrna 

 a tvrdosti, nebo větší a menší schopnosti nasycovali se vodou, což vše na příčném 

 lomu způsobuje pruhy, které se zároveň celou vrstvou táhnou. 



Uhelná břidlice čili lupek bývá někdy slídou promíšen, ale obyčejně jest slída 

 tak nepatrná, jako ostatní části složiva. Břidličnalý sloh této břidlice způsobuje se 

 sice také zárovným uložením slídových lístků, ale také uložením mnohých skamenělých 

 a otištěných rostlin, které obyčejně v tmavější barvě na hlinité hmotě lupku vystupují. 

 Hlinitá podstata těchto lupků prozrazuje se obyčejně teprva po nějakém čase, když na 

 místě vlhkém nebo na haldě leží, lupek pak vssaje do sebe vodu a nabobří, i rozlu- 

 puje se v jednotlivé tenké listy, kleré se snadno oddělili dají, a na omak, zrovna jako 

 jil nebo hlína, mastné jsou. 



Skoumá-li se složivo lupků mechanickým rozborem, loliž oddělí-li se od látek ve 

 vodě se rozpouštějících látky pevné, pozná se, že se skládají skoro vždy z hlíny, kře- 

 menu a slídy, jenom že tyto částky velmi jemné a malé jsou. 



Ještě častěji, nežli drobnozrný pískovec, bývá lupek uhelnou látkou zbarven. Čím 

 více této látky obsahuje, tím nesnadněji dá se lupek v listy rozštěpovati a tím více ob- 

 .sahuje zbytků rosllinních. Zbylky tyto, kmeny, větve nebo lisly leží skoro vždy na 

 vrstevních plochách rozestřeny, a pozorují se ledy nejčastěji na podélném lomu. 



Lupek jest hornina, která nejčastěji provází sloje kamenného ulili; nezřídka yy- 

 skytuje se také u prostřed těchto slojů, a tvoří v nich dlouhé čočkovité lisly nebo dělí 

 je na dvč části. Lupky tyto do kamenného uhlí vložené bývají uhelnou látkou nejvíce 

 proniknuty, a v každém dolu uhelném může se snadno rada hornin nasbírali, kleré pa- 

 trný přechod z drobnozrného pískovce do lupku a kamenného uhlí představují. 



Uhelná břidlice čili lupek jest ledy poslední stupeň zrnitých sraženin v kameno- 

 uhelném útvaru, jejichž zrna vždy Jemnější jsou, čím blíže sraženiny u sloje uhelního leží. 



Pískovec všech těclilo odrůd převládají v útvaru kamenouhelném daleko nad ostatní 

 horniny. Čím bohatší ale jest útvar na uhlí, tím patrnější bývá také přimíšení uhelné 

 látky do pískovců těchto. Šedé a íernavé odstíny barev jsou tedy význačnými znám- 

 kami útvarů na uhlí velmi bohatých. Ve vrstvách, chudých na kamenné uhlí, převládají 

 barvy světlejší, žlutá a červená, jak to patrně v mnohých na uhlí chudých vrstvách našeho 

 kamenouheintho útvaru, k. př. u Žehrovic a Dokez, u Manetína a Mirešova spatřujeme. 



Nejvýznačnější zůstávají ale vždy skaraenělé rostliny a otisky jejich, kleré jme- 



