45 



Zajíinavú úkazy Iclošní zimy vyložíme později v obšírnějším jodnání se zvlášliiíni 

 poolilidnulim se na léta minulá. Nyní obralíiiic pozornost svou ke všeobecnějším poměrtim 

 ledu a sněhu. Vo volně vedené rozpravě chceme o zimních těchto hostech pohovořili, 

 o původu a vplyvu jejich na tvorstvo pozemní, jakož i o jiných poměrech, které je pro- 

 vázejí. — 



První otázka, která se nám v oiilcdu tom namítá, jest otázka o původu sněhu. 

 Jak povstává sníh ? Každému jest známo, že povstává mrznutím vodní páry ve vzduchu 

 se vznášející. Sníh jest zmrzlá voda. Na povrchu každé hladiny vodní vystupuje do po- 

 vělří neustále jemná neviditelná pára, která jako vzduch celou zeměkouli zvláštním ol)orcm 

 objímá. Pára tato stává se viditelnou Icprv proměnou teploty. Dle stupně tepla v po- 

 větří mění sé množství této vodní neviditelné páry , která jest dokonalý plyn, každé 

 okamžení. Teplejší vzduch obsahuje více, studenější vzduch méně vodní páry. Nekles- 

 ne-li teplota pod O" R., vytvoří se z páry, kterou vzduch obsahovati nemůže, bublinky 

 a ty se nahromadují v podoby oblak, volně plovoucích v povětrném oceánu. Klesne-li 

 ale teplota pod O" R., sluhnou bublinky vodní, co oblaka nad námi se vznášející, a pro- 

 mění se v sníh. 



Jdeme-li v zimě po polích zasněžených, a vezmcmc-li hrst sněhu do ruky, bude 

 se nám zdáli, že to kyprá látka, ale zvláštních poměrů tvaru na sněhu nepozorujeme. 



Jinak lo ale, pozorujeme-li padání sněhu pl;'i veliké zimě. S podivením spatříme, 

 že každý chomáček se skládá ze skupení krásných hvězdiček, ba někdy padá sníh v po- 

 době samých lakových pravidelných hvězd. 



Právě tylo hvězdičky jsou původním a pravým tvarem sněhu. I sníh obyčejný 

 skládá se ze samých úlomků a nabromaděiuin lakových tvarů ; pod drobnohledem pozo- 

 rujeme to na každém napadlém sněhu. Tvar tento není nahodilý, nýbrž řídí se dle stá- 

 lých a určitých zákonů. Voda, přijímajíc mrznutím pevné skupenství, sráží se v pravi- 

 delné tvary, v kristaly čili hlali. Ale právě dle zmrzlé vody, řecky kryslallos nazvané, 

 pojmenovaly se i oslatní hlaccné hmoty tímto jmcneni. 



Podoba sněhových shloučků jest velmi rozmanitá, vyskytujíf se nejjemnější jehli- 

 čky až i veliké zpeřené kusy. Právě na nejjemnějších jehličkách jeví se největší pravi- 

 delnost, u hrubých shluků ale více již mizí. Základní tvar všech těchto pravidelných 

 skupin jest šesliboký jeblance, který ale obyčejně v šeslibokou desku se stiskne. Deska 

 lato nebývá ale dokonale vyvinula, nýbrž v pravidelné hvězdy proměněna, které nejpo- 

 divnější rozmanitost jeví. Sněhové jehly a hvězdičky vzbudily již dávno pozornost pří- 

 rodoskumců, a již Kepler popisoval je ve spisu : Siréna seu de nivě sexangula. Frkf. 

 16H. Po něm obrátili ještě mnozí pozornost svou k tomuto předmětu , mezi jinými 

 zvláště Angličan Scoresby , který v důkladném díle (Art account of lbe arctic regions 

 with a history and description of Ihc norlhern Whale-Fishery. Edinb. 1820) krásnými 

 výkresy je představil. 



Nejpravidelnější tvary povstávají pii tuhé zimě, a ačkoliv u větších shluků sně- 

 hových pravidelnost nesnadno poznali se dá, spatří se předce i na nich, že jednotlivé 

 jehličky pod úhlem 60—120" srůstají. Na jehličkách ojedinělých pozoruje se vždy šc- 

 slerečná pravidelnost, neb ačkoliv jsou přemalinké, dá se pod drobnohledem přece na 

 nich poznati šest hran. Ostatně srůstají ale obyčejně v podobu šestipaprskové hvězdy 

 a rozmanitost tobolo zrůslu jest nekonečná. 



