48 



nila by se v jedinou ledovou spoustu a všechny ryby musily by v ní zahynouti. Každý 

 úkaz má však svou podstatnou, v hospodářství přírody hluboce založenou příčinu. 



Jinak to ovšem jest ve vodstvu při velké zimě rychle se pohybujícím, k. p. v 

 řekách se silným pádem. V těchto promíchá se voda studená a teplá, a dno a povrch 

 stejně se ochladí. Rybáři, mlynáři a lodníci věděli již dávno, že se led v rychle te- 

 koucích vodách také na dně tvoří a pak se odtrhuje a na povrch vyplývá, ačkoliv mnozí 

 fysikové ještě o tomto údaji z theoretických důvodů pochybovali. Led takový na dně se 

 usazující jest ale mnohem řidší, nežli led na povrchu se utvořující. Viděl jsem sám ry- 

 bářské koše v zimě ve Vltavě až na 6 stř. hloubky ponořené, v nichžto se množství 

 ledových kuliček a děrnalých desek usadilo. Nezřídka unášejí ledové kry pod vodou 

 se utvořivší veliké kameny do výšky, a veliká část ledových kusů plynoucích v zimě na 

 řekách má týž původ. 



Zrovna opak toho pozoruje se ve vodě docela tiché, k. p. v nádobách s úzkým 

 krkem uzavřené. Stojí-Ii k. p. v zimě voda v lahvici za oknem, zmrzne někdy teprva při 

 — 3" R., ba i pi-i stupni ještě hlubším. Nejmenším otřesením promění se ale okamžité 

 v ledovou hmotu. 



Neodolatelnou silou prostraňuje se led utvořený. Pozorovalo se, že voda v sil- 

 ných železných nádobách uzavřená při svém zmrznuti jako slabou skořapinu stěny jejich 

 roztrhla. Železná puma, 12^4 palců široká se stěnami na 2 pal. tlustými, roztrhla se s 

 silným praskotem a veliký kus ledu prodral se skulinou. Při 17" R. vyrazila se zálka 

 2'/2 lib. těžká až na 62' dálky, a okamžitě vystoupil z otvoru roubík 4 pal. dlouhý. Síla 

 tato dá se až na 2,648,000 lib. vypočítati. 



Z toho vysvětluje se snadno pukáni a trhání s mohutných kmenů, k. p. dubů a 

 buků, v tuhé zimě; z toho pochází též rozpadávání se skal, jmenovitě z jara. Voda 

 totiž, vnikajíc zponenáhla i do nejjemnějších skulin, uvolňuje nejdříve souvislost jedno- 

 tlivých kusů, a v zimě mrznouc a tedy se rozšiřujíc tlačí je pořád dále od sebe, ažko- 

 nečné rovnováha se zruší a balvany s oubočí skal dolů ze řítí. S kolmých skalnatých 

 břehů nad Vltavou u Stěchovic a nad Morání u Kainýka, Orlíka, v divoké Šárce, u Chuchlí 

 a jinde, padají každoročně utržeiié balvany dolů a na některých místech do řečiště 

 Vltavy, které pak z jara pro plavbu jest nebezpečné. — 



Poněvadž tvoření sněhu a ledu závisí od nízké teploty, musí zeměpisní šířka a 

 výška krajiny nejhlavnějšího vplyvu na rozšíření jejich míti. 



Čára věčného sněhu a ledu opisuje kolem země oblouk, který spočívá na točnách a 

 zponenáhla k rovníku až na 16 — 17,000 stí-, se vypíná. Krajiny severní, jmenovitě 

 ale polární, jsou tedy zvláštním domovem sněhu a ledu. Zanechajíce rozpravu o rozší- 

 ření a jiných ještě poměrech sněhu a ledu době jiné, obrátíme se nyní ke krajinám, které 

 objevují velikolepé úkazy sněžní a lední, totiž k severním stepám ruským a sibiřským, 

 k točnám a vysokým horám věčným sněhem pokrytým. 



My zde v kotlině české, jmenovitě letos, jsme ovšem příliš vzdáleni od říše ledové, 

 nicméně není od místa pohovořiti v době, kde zimní příroda na severu neobmezené 

 vládne, o úkazech jejich. 



Obrátíme se v příštím článku k stepím ruským, které, ač z veliké části jižněji po- 

 loženy nežli Čechy, předce jsou pravým domovem ohromného sněhového příkrovu a 

 rejdištěm proslulých sněžných bouří. 



