54 



dili je tak, aby vžay jeden co následek druhého se objevil, abychom se tím způsobem 

 tím více k původní příčině přiblížili. Cesta zkušenosli jest tedy jediná, která k cíli 

 vede, a údaje čerpané z pozorování jsou jedinými pravými základy, na nichžto dále sta- 

 věti se může. Takovéto z četných pozorování čerpané údaje budou tedy mčřítkem, dle 

 něhož přítomnou povutrnost posuzovati budeme. Z průměrů takových budeme moci udali, jak 

 veliké jsou úchylky v porovnání s předešlými výjevy, a jak veliké jsou příčiny, z kterých 

 tyto úchylky se vytvořily. 



Takovou z dlouhé řady pozorování odvozenou průměrní povětrnosl vyložíme pro 

 okolí Pražské, kdežto již více nežli 50 let neustále každá proměna v povětrnosti se pozoruje. 



S tím mohou čtenáři naši své vlastní zkušenosli, jaké dle míry svých okolností 

 si zjednati, porovnati, a sami sobě ustanoviti, jak dalece se zkušenost jejich od pozoro- 

 vaného Pražského průměru odchyluje. 



Bude ale záhodno , vyložili dříve, nežli k tomu výkladu přistoupíme, koždou je- 

 dnotlivou část velikolcpého stroje, jimž se rozmanité proměny vyvozují, abychom jednak 

 sílu, která tímto strojem hýbe, jinak také účel jednotlivých částí a vzájemnou jejich 

 činnost poznali. 



Jakožto hlavní páka celého ústrojí tohoto objevuje se nám přede vším teplo. 



Teplo jesti příčinou, od níž povaha našeho povětrného oboru, hutnost jeho, bo- 

 hatost na páry, jasnost, proudy, ba i napnutost elektrická a magnetická závisí. Bez pro- 

 měny tepla nebylo by žádných počasí , žádného ranního a večerního chládku, žádných 

 větrů a povětrných proudů, tedy také žádného deště, žádné rosy, žádné bouřky, zkrátka 

 bez proměny tepla zastavila by se celá činnost povětrné říše. 



Skoumáme-li nyní , dle jakých zákonů teplo a jmenovitě teplo v povětří se řídí, 

 nalezneme velmi snadno, že hlavně slunce jesti příčinou proměn stupně jeho. S postu- 

 pem slunce každodenním a celoročním nad obzorem naším přibývá a ubývá také te- 

 ploty vzdušni, způsobuje se rozdíl mezi denním vedrem a ranním neb večerním chlád- 

 kem, mezi teplotou lelní a studenností zimní. Příčina této závislosti tepla od postavení 

 slunce vyplývá přirozeně ze všeobecného zákonu, že jistá plocha při slejné vzdálenosti 

 od zřídla teplého tím více se rozhřeje , čím více se přibližuje čára, od plochy té ke 

 zřídlu tepla tažená , kolmému směru. Poněvadž slunce každého roku na ten samý den 

 určitou výšku nad obzorem dosahuje , a poněvadž také schopnost, pohlcovati a vyzařo- 

 vali teplo, na tom samém místě stejná zůstává, uiusila by každoročně v ten samý čas 

 láké ta samá teplota se objevovali, kdyby mimo to nebylo jiných příčin, které podstatné 

 proměny způsobují. Je-li stupeň jasnosti, od něhož závisí množství svélla, které na zem 

 padnouti má, jiný, nežli v předešlém roce, je-li proud ve vzduchu jiný nebo je-li 

 množství výpanl rozličné , objeví se také jiná teplota , ačkoliv slunce v té samé výšce 

 stojí , jako v předešlých letech. Vedlejší okolnosti tyto již dostačují , aby se hlavní 

 oučinek slunečních paprsků seslabil, a to dle poměrů každý rok jiným způsobem. Vzá- 

 jemné tylo poměry vysvětlíme později obšiniěji. 



Mimo tuto hlavní příčinu tepla na povrchu země uvažovali novější pozorovatelé 

 ješlč dvě jiné okolnosti, na něž zřetel ohrálili se nuisí, totiž teplotu země samé a pak 

 teplotu jiných nebeských těles. 



Ačkoli vplyv obou těchto okolností pozorováním naším ustanovili se nedá, pro- 

 mluvíme o něm zde přece krátkými slovy. 



Vložímo-li teploměr do rozličných hloubek kúry zemské, tak že se rtufové kuličky 



