tcploniĚru se zemí doslalecnu slýkují, poznáme, že roční proměny ve stavu Icplomřru 

 tím více se uincnbí, tím hlouběji leplomčry v zemi slojí. V liloubce, klerá dle povahy 

 láliiy zemni 20 nebo více slřcvíců obnáší, ukazuje teploměr po celý rok Jeden a ten 

 samý slupeíi teploty. Neproměnllvý slupcíi tento souhlasí skoro zevrubně se střední 

 teplotou vzducliu té krajiny, kde se' pozorování vyvádí. Sesloupímc-li ale s teploměrem 

 blonbřji do ztmě, spaliíme, že teploty s hloubkou přibývá. Mnohonásobné pozorování 

 v rudních dolceii nebo v uměle vrtaných studních potvrzuje tento údaj dostatečně , tak 

 že se o podstalnosli jeho pochybovati nemůže. Dle povahy mísla musí se pak o 40—100- 

 nebo více siř. dolů sestoupili, aby teploměr o jeden stupeň vyšší teplotu ukazoval. Zdali 

 ale lento příbytek tepla jenom až do středu země pokračuje, nedá se zkušeností rozho- 

 diiouli, nýbrž v ohledu tom otvírá se volný obor domyslu. A skutečně odvozuje se 

 z této okolnosti domněnka, že země naše zprvopočátku byla žhoucí koulí, která zponc- 

 luiida vychladla, ale u vnitř ve svých útrobách dosaváde žhoucí rozlopenou hmolu obsa- 

 huje, Je-li ale pevný povrch země následkem tohoto vychladnutí, nedá se vysvětlili, proč 

 se ve všech zemích stopy tobolo vychladnutí nepozorují. V krajinách, jejichž nejstarší 

 dějiny nám známy jsou, k. p. v Egyptě neb Palesliuě, které před více nežli 3000 lety 

 snad hojněji zahdněny byly, nežli nyní, nalézaly se lenliráte ly samé roslliny a ta samá 

 zvírala, jako posud, a zdá se, že lam panovalo to samé teplo, ta samá zima jako v ny- 

 nější dubě. I)áuie-li lomu, že kůra zemská velmi povolně se ochlazuje, tak že k. p. za 

 celé století o jediný půlslupeii teplota její klesne, obnášelo by přece ochlazení země od 

 časů Mojžíšových až do dneška nejméně 15 stupňů, totiž krajina, kde nyní Kairo leží a 

 která nyní průměrní teplotu 18 stupňů má, byla by tenkráte průměrní teplotu 33" měla, 

 totiž o 10" více, nežli nejteplejší krajiny nynější pod rovníkem. Tof by byla ale leplola, 

 v níž by sotva lidé, tíra méně rostliny a zvířata obstáli mohly. Cidadne-li tedy země, 

 musí postup toho chladnuli mnohem menší býlí *), nežli jaký jsme přijali a vplyv jeho 

 na teplotu povětrní nemůžeme tedy ani určili. 



Slcjným způsobem nejeví ani ostatní nebeská tělesa a jmenovitě luna (měsíc), 

 kterouž mnozí za příčinu mnohých proměn v povětrnosli považují, žádného podstatného 

 vplyvu na teplotu vzdušní. Mnohým bedlivým pozorováním vynašlo se sice, že průvod- 

 kyně země naší, lůna, jistého vplyvu na proměnu teploty ve vzduchu má; ale vplyv lento 

 jest lak nepatrný, že se na něj v obecném životě ohledu míli nemůže a že se teprva po- 

 rovnáním velmi mnohých a zevrubných pozorování vynalézati dá. Teplota vzduchu promě- 

 ňuje se oučiukem luny na nejvýše o jednu desilinu stupně. Nedá se ani pochopiti, jak 

 by teplota země naší značně proměnili se mohla lunou, která lak málo tepla na ni vy- 

 sílá. A kdyby se lo skutečně dalo, proč by tylo proměny právě tenkráte se náhle obje- 

 vovaly, když nám luna bud jenom polovici své osvětlené plochy, nebo jenom menší část 

 nebo dokonce neo.svčtlenou plochu ukazuje? Troč nejeví vplyv svůj poslupně, anař zpo- 

 nenáhla kolem země běží a svěllojev svůj mění? Nemáme tedy důvodu, abychom váhy 

 dodávali domněnce, klerá ani zkušeností ani domyslem potvrdili se nedá. 



Poznáváme z loho, že jenom slunce hlavní příčinou proměn teploty jest, a že 

 se ledy za hlavní páku celého stroje povětrného považovali musí. 



V následujícím článku vysvětlíme oučiuek této hlavní páky, a vyložíme vplyv 

 tepla slunečního na vzduch a páry v něm obsažené. 



■') Viz v ůisle I. sir. 5 dole. 



