57 



v literatuře, kterou podáme ve sv. III.), a hned nato v prosinci 1818 promovOván jest na dok- 

 torství. Ve spisu právč zmínfiném , který, maje trvalou cenu vCdeckou, vyniká nad 

 řadu obyčejných inaugurálních dissertací, ustanovil Karel Presl nový rod trav, pojmenovav 

 jej, ke cti vlastenského lékaře a botanika Jana Černého, Czernya. 



Když r. 1819 bratr jeho Jan složil assistonství u professora Berg-ra , aby zaujal 

 učitelskou stolici přirodniclví na universitě Holomoucké , stal se Karel Presl důstojným 

 jeho nástupcem u professora Bergra, při čemž mu také oučaslnili se bylo v dohlídce a 

 částečním pořádání cis. přírodnického kabinetu. Do této doby padá společně od obou 

 bratrů obstarané vydání phanerogamické Květeny české v jazyku latinském (viz v lit. 

 č. 3.), při čemž dostalo se mladým vydavatelům příspěvků od mnohých četných botaniků 

 vlastenských , jmenovitě od Dra. Fridricha hraběte Berchlolda, Grabovského, Lhotského, 

 Morkensteina, Nenninga, Neumanna, Opice, Steinmanna, hraběte Šternberka, Sýkory a j., 

 čímž tento spis úplnosti získal v znamenité míře. — Jiný důkaz neúnavné pilnosti a 

 mnohostranných vědomostí obou bratrů jsou vyšlé od nich r. 1822 Deliciae Pra- 

 genses (viz v lit. č. 6.), v nichžto pojednáno o nejrozmanitějších předmětech pří- 

 rodních. Škoda, že spis ten nedošel zaslouženého rozšíření, za kterouž příčinou také 

 přestáno na prvním svazku. 



Zatím však, co nyní Jan Svat. Presl výhradně oddal se nejhorlivějšímu pěstování 

 literatury české , zapustiv v ní všecky kořeny ducha i srdce svého, nalézáme od Karla 

 Presla toliko v encyklopedickém časopise Kroku několik málo článků v mateřštině jeho 

 sepsaných (viz v lit, č. 5, 7, 8.). Vzdalovav se od ni čím dále tim vice spisoval Karel 

 Presl pozdější svá větší díla a znamenitější žurnalistické články dílem v německé, z větší 

 části ale v latinské řeči. 



Hned při prvotní organisací Národního Musea r. 1822 obdržel při něm Karel Presl 

 prostřednictvím slavného hraběte Kašpara Šternberka ouřad kustosa zoologických a bo- 

 tanických sbírek, kdežto již od r. 1818 předběžně jmenováni jsou učený Václav Hanka 

 za bibliotekáře a výtečný mineralog Fr. Xav. Zippe za kustosa mineralogické a palcon- 

 tologické sbírky. Oučinek dokázal , jak prospěšně pro vědu uměl Karel Presl použiti 

 příležitosti sobě takto poskytnuté. Bedlivým proskoumáním těchto sbírek jakož i knihovny 

 musejní dospěl v málo letech tak daleko, že dle spi.5Ů v té době vj'dávaných uznán jest 

 za jednoho z nejučenějších znatelů rostlin. 



Jeden z hlavních spisů Karla Presla, o němž zevrubněji sluší se zmíniti a jehož 

 redakce znamenité pověsti mu získala, jsou ReliquiaeHaenkeanae (viz v lit. č. 9.), 

 vydané nákladem vlastenského Musea. V nich popsáno i vyobrazeno jest množství no- 

 vých rodů, (n. p. Berchtoldia, Kostelctzkya, Opizia, Novodvorskya) a veliký počet nových 

 druhů rostlin, jaké T a d. Hacnke *) byl v jižní Americe nasbíral a do Čech zaslal. 

 Větší část řádů rosllinních vzdělána jestod Presla samého, jediný první díl obsahuje po- 

 psání asi tisícera druhů bézděložných a jednoděložných. Ne menšího pozoru hoden 

 jest jiný skvostný spis Preslův, vydaný jeho vlastním nákladem pod názvem „Symbol ae 

 botanicae (viz v lit. č. 16.), kdežto mezi jinými novými rody popsány jsou také Kollc- 

 ria, Endlichera,' Poeppigia, Purkynia a Steudelia. Dílo toto věnováno jest hraběti Kašpa- 

 rovi Šternberkovi, bohužel však též není dokončeno. Čelné, velmi zdařilé výkresy jsou 



*) životopis tohoto zasloužilého vlastenského přirodozpytce podáme v některém z příštích 

 čísel Živy. 



