69 



proudy ženou se tyto kry, často na 25 mil dlouhé a na 5—10 mil široké, s rychlostí 

 znamenitou pi^ed větrem, a vlny hluónč se o nč rozrážejíce, rozpěňují se divoce. Srazí-li 

 se dvĚ takové ledovišté, objeví se velikolepé chaotické divadlo. Běda ale korábům, ob- 

 stoupeným takovými ledovými spoustami. Zachrání-li se šfastnou náhodou od rozdrcení, 

 spati-í se nešťastné mužstvo lodnické u prostřed ledové Sahary, z nížto s neslýchaným na- 

 máháním prosekali se musí. 



Kdo v máji nebo v červenci z Evropy do severní Ameriky pluje, bývá nemile 

 překvapen tuhou zimou, kterou v šířkách Lyonu a Benátek nebyl očekával. Brzo ale ob- 

 jeví se příčiny mrazivého větru. Klikaté a ostře zubaté obrysy běloskvoucích se skal 

 objeví se na severním obzoru; jsou to odtržené plynoucí ledové skály. Když se přiblíží, 

 nepopíše nikdo divokrásnou nádheru barvy jejich, hru duhové záře, která je oblétá, lesk 

 zlatoskvoucí, který z temen jejich srší, a vodopády stříbrotoké, které z boků jejich se 

 řití. Často vyzdvihují se ledové skály tyto až k 150 stř. výšky, ba až k 200 a 300 stř., 

 a poněvadž následkem poměrní váhy ledu sotva osmý díl hmoty jejich z moře vyniká, 

 bývá část na 600, 1000 ba i 2000 siř. hluboká ve vodě ponořena. Při tom zaujímají 

 někdy více čtverečních mil v prostranství. V znamenitém množství vyskytují se ale na 

 kraji ledového moře u Grónska, a jen největší obratností a přítomností ducha může se 

 pak vůdce korábu z labyrintu tohoto vyvinouti. Neb jakkoliv velmi zvolna se pohybují, 

 jest blízkost jejich přece nebezpečná. V teplejší vodě tráví se totiž dolejší část jejich, 

 tak že kra ztratíc konečně rovnováhu docela se obrátí. Živě popisuje očitý svědek ta- 

 kový úkaz. „Jednoho jitra, když právě čerstvý sníh byl napadl, blížila se k našemu ko- 

 rábu s hrozící rychlostí taková, asi pět set střevíců vysoká ledová skála, a přiblíživši se 

 skoro do bezprostřední blízkosti začala se kloniti zrovna nad hlavami našimi. Osud náš 

 zdál se býti rozhodnut; spadla-li ledová spousta na nás, bylo po nás a po korábu veta. 

 Mimovolně padli jsme při tomto hrozném podívání na kolena, očekávajíce strašlivé oka- 

 mžení; sám kormidelník klečel, nepouštěje ale kormidlo z ruky. Již byla ledová skála 

 napolo nahnuta, ana bezpochyby pro nestejné rozdělení líže se obrátila a asi ve vzdá- 

 lenosti délky korábové se překotila, stříkajíc vodu až nad špičky stožárů a pokrývajíc 

 obličeje naše ledovým deštěm. Asi na minulu zdály se vlny býti zastaveny ve svém 

 běhu, moře se vařilo, koráb se třásl, ba i bouře zdála se býti přerušena, neb plachty 

 klepaly o stožáry a shazovaly dolů ledové kusy, jimiž byly pokryty. V tom prorazily paprsky 

 sluneční mlhový závoj, a ve zvláštní záři růžové barvy sněhu rozkládalo se před námi 

 pobřeží, slibující umdlenému plavci krátký odpočinek." 



Také křehkost ledu způsobuje zvláštní nebezpečenství, nebof nezřídka při nej- 

 menším zvuku, udeřením kladiva, pleskotem vesla celá hora se rozstoupí a mužstvo pla- 

 vecké pádem svým pohřbí. Často sestoupne se několik skal kolem plynoucího koráhu a 

 uzavře jej docela, tak že mimo vůli s ledovými spoustami plovati musí. Takovému 

 osudu podlehl snad nešťastný kapitán Franklin, který, jak známo, zkoumal průlivy polár- 

 ního moře. Jak noviny psaly, spatřilo v. 1850 mužstvo jistého anglického korábu u pro- 

 střed ledových plynoucích skal dva uzavřené koráby; s bezpříkladnou lehkovážností ale 

 plul kapitán dále neohledav blíže ledové spousty, kteréž bezpochyby mořské proudy 

 jižněji unesly, kdežto i s koráby se rozdrtila. — 



Ledové skály zabloudí někdy až k 36 stupni, tedy do šířky Gibraltaru. Každo- 

 ročně nabíhají na pobřeží Nového Foundlandu a na okolní pískové slapy nesčíslné 

 spousty ledové (v 41%" zároveň s Vídní) a ochlazují znamenitě podnebí severní Ameriky. 



