78 



kteréž nikdo jcšlě nohami nenazval. Vlastně má jenom každý kroužek těla dva píú- 

 vĚsky, které dle stejného vzoru uspořádány jsou, ale k rozličným účelům slouží. 



Všechny jednotlivé kusy noh spojují se zvláštní ohebnou a pevnou kůží, která 

 snadné a jisté pohybování prosti^edkuje. ' 



Vlastně si můžeme pi^edslavili raka původně jednostejnou kůží obejmutého; v této 

 kůži usazují se ale zponenáhla na jednotlivých místech vápenné částky, které jí potřeb- 

 nou pevnost dodávají. Mimo to nalézají se ale v těle račím ještě jiné pevné části, 

 z nichžto jsou největší ty, které zajisté mnohému milovníku raků mezi zuby zůstaly, 

 když se zevrubnějším rozborem klepet obíral. Na pohyblivém článku velikých klepet 

 visí totiž dva pevné, tenké, a skoro průhledné lístky, z nichžto jeden jest úzký a malý, 

 druhý širší a veliký (Fig. 24.). Listy tylo sáhají do většího článku klepeta a slouží 

 k připevnění svalů, jimiž se menší článek pohybuje. Přilahovací sval jest upevněn na 

 velikém listu, odlahovací na menším, poněvadž onen vělši sílu vyvinovali musí. 



Poněvadž tyto listy tu samu službu vykonávají jako svazy obratlovcům, můžeme 

 je laké tím samým jménem naznačiti. 



Podobné svazy nalézají se mimo to na každém článku nohy, a sice vždy po 

 dvou. Rozumí se, že také klouby mají docela jiné ústrojí, nežli klouby obratlovců; 

 neb u těchto objímají se kosti povrchními svaly, u raků ale objímají se naopak svaly 

 pevnou povrchní kůží. Kloub obsahuje bud dva sesilněné konce, které se na sobě 

 otáčejí, nebo jeden pevně stojící, jamkou opatřený konec, v němž se druhý kloub 

 vypouchlý pohybuje. S tímto druhým způsobem dají se klouby na končetinách račích 

 nejlépe porovnati, obsahují totiž jeden větši kloub, který zasahuje mezi dva jiné, asi 

 lak jako páka mezi dva čepy (Fig. 24. a 25.). 



Svaly. Bílá, vláknitá látka, která se nalézá v klepetech a pod ocasem a jedlou 

 část raka představuje, jest právě to samé ústrojí, jež u vyšších zvířat pod jménem svalů 

 známe. Svaly račí neobsahují ale pevně srostlá vlákna, na konci pevným svazem ukon- 

 čená, nýbrž jenom jistý počet vláken, která svým směrem a upevněním společnou silou 

 jisté pohybování způsobují. Není zde místa, abychom všechny svaly račí, jichž jest 

 veliký počet, podrobně popsali, obereme sobě za příklad raději jenom nejjednodušší 

 příklad, svaly klepet. 



V duté prostoře velikého předposledního článku klepeta nalézají se dva svaly, 

 jeden velmi veliký, k ploské veliké desce (svazu) připevněný a stahování způsobující, 

 druhý ale malý a způsobující otvírání klepeta. Dolejší konce většího svalu upevněny 

 jsou na vnitřní straně pevné tělesní kůže. Obraz 26. představuje tři poslední články 

 klepeta otevi-ené; hořejší polovička a svazy (desky) jsou odejmuty, aby se vláknitost 

 svalu pozorovati mohla. Obraz 27. představuje otevřené račí klepeto s oběma svaly. 



Ocas raka skládá se, jak jsme viděli, z řady velmi pohyblivých kroužků, a ukon- 

 čuje se širokou ploutví, která raku jakožto híavní pohybovací ústroj slouží. Z té pří- 

 činy musí býti také opatřen velmi silnými svaly. Soustava svalů na ocase podobá se 

 tlustému vrkoči (Fig. 28.), neb jednotlivé svazky svalové zahýbají se kosmo nazpět 

 a upevňují se dílem u dolejšího, dílem u hořejšího oblouku. Těmito svaly napříč 

 táhnou se menší svazky, které jsou tak uspořádány, že na hřbetní straně tvoří 

 dlouhý střední průchod, jímžto se střevo táhne. Přední výběžky tohoto vrkoče svalového 

 sáhají do vnitřka hrudihlavy a upevňují se dílem k žaberní stěně, dílem k prsnímu 

 štítu, jiné zabíhají podél orařížení, jímžto se hrud na dva díly dělí. Složeným tímto 



