114 



Pískovec nalézá se v křídovém útvaru jedině blíže Senja , táhna se odtud 

 podle vápence křídového, na němž se zdá spořívati k severovýchodu , jest trochu vá- 

 pnitý, drobnozniý, barvy zelené, na povrchu okyslicením hnědne nebo žloutne ; památek 

 živočišných neb rostlinných v něm není, pročež i určeni pískovce nesnadné; snad ná- 

 leží ku křídovému útvaru co representant zeleného pískovce. Pozorujeme z toho, že 

 > řádění vrstev těchto do oddílíl nahoře uvedených velmi nesnadno vyvésti se dá, poně- 

 vadž vyjmouce nummulity skoro žádných skamenělin se nevyskytuje. O nummulitecli není 

 ale dostotečně známo, niají-li se počítati k nejhořejším vrstvám křídy, nebo k nej- 

 zpodnčjším vrstvám třetihorníni. 



Útvar ju rovy. 



Vápenec jurový je nejmohutnější v celém území tomto, skládaje jedním tahem 

 nejvyšší hory od Krajiny nad Rjekou přes Grobník kolem Vinodolu, přes Vrátník, po 

 celém Velebitu až na Malý Halan a dále do Dalmácie ; — druhým tahem jihovýchodně 

 od Zrmanje přes Malou Kapelu skrze Líku a Oločac, přes Velikou Kapelu až na Klek, 

 a odtud pres Severín zase nazpět do Krajiny. Prostřední polohu hlavního tahu těchto 

 alp zaujímá skoro jednotvárně vápenec barvy dýmové se zrny trochu tmavšího vápence; 

 na jihozápadní stráni se tak objevuje s nepatrnými rozdíly na třech místech, kudy sil- 

 nice k Přímoři se ubírají : u Kaménjaka a J(tlénje, na Velebitu nad Karlopágem a nad 

 Podpragem na cestě k Malému Halanu. — Tento brckciový vápenec je bezpochyby 

 korálový oolilh, protože výše nad ním (aspoíí na Velebitu blíže Oštarie a Ma- 

 lého Halanu) korálový vápenec vystupuje, který ovšem v mnohém ohledu zvláštní 

 a od pravé jury rozdílný, toliko ve skamcnělinách s ním se shoduje; on je slohu plásl- 

 nalého (deskovitého), anebo niáme-li jeho desky považovati za uscdliny hmoty druhdy 

 tekuté, nazveme jej vápencem patrně vrstveným, jen že pro vztýčení a téměř kolmý 

 svah vrstev těchto důvodiiv postačitclných posud nenalézáme. 



Korálový vápenec je tmavošedý, na vše strany rozpukaný; na Malém Halanu a 

 u Oštarie poznati lze v něm skamenělé zbytky lilemejždův a lastur, první jak se zdá 

 z rodu Ne r i ne a (snad Nerinca suprajurensis Knorr), druhé jsou Terebralulae. 



Nad Karlopágem na jihozápadním pobřeží nedaleko vrchole prosmyku, který 

 z Liky k moři vede, nalézají se v tomto tmavošedém vápenci koraly vlroušcné, v hloub 

 se prodlužující ; jsouf červené, ve vápenec proměněné, na povrchu zvětralé a v celku 

 tak nepoznatelné, že jich vědecky určiti nelze; hlouběji jest vápenec uzlovilý, kláceným 

 vápencem prostoupený a lim poněkud k sluhu bridličnatému nakloněný. — Podobné 

 skameněliny nalézají se na jižním konci Velebitu u Malého Halanu blíže silnice dalma- 

 tinské, a to v té samé výši a v týchž poměrech jako nad Karlopágem, jen že jsou 

 zde koraly ve větších kusech pohromadě, barvy světložluté a vyhlacené ; jsouce lépe 

 zachovány, zdají se náležeti k drulm E x p 1 a n ar ia loba ta. 



Výše zatemňuje se vápenec a skameněliny mizí zcela. 



Na Malé Kapelo a zvláště na Plešivici je vápenec docela změiiíný ; nejvyšší 

 vrchol skládá se z nažloutlého vápence, plného skamenělých bejložilcův z rodu L i I h o- 

 dendron, který se také v hořejší juře sevcrniho Německa vedle ammonitův, lere- 

 bratul, astreid a apiokrinů vyskytuje. 



S těmito vápenci korálovými střídají se tenké vrstvy slinu, zde onde také lo- 

 žiska více méně hlinitých vápencíi rozmanité barvy. Nejhojněji jsou vápence 

 tyto v dolomit přeměněné, a to v tak veliké rozsáhlosti ve zdejších alpách, že meze 



