119 



po slunce východu však .pomalu slábne, až konečně k 8—9. hodině dopoledne stane se 

 pomíjejíci utišení. V tu dobu toliž jsou jak země tak moře k slejne'mu stupni zahřátý, 

 tak že nastane rovnováha obou vzduchových sloupů a následovně utišení větrů. Země 

 totiž zahrála se rychleji nežli moře , éíinž nahradila to, oč byla přes noc více vy- 

 chladla. ■ Čím výše však vystupuje slunce, nabývá země vždy větší teploty, která rych- 

 leji vystupuje nežli leplola moře, hořejší vzduchové vrstvy rozšiřují se, načež vzduch 

 mořský začíná se pohybovali k zemi. Vítr moíský roste v síle tak dlouho, pokud přibývá 

 zahřívání půdy, až ke 2 — 3. hodině odpoledne zároveň s teplotou nejvyššího stupně 

 dosáhne. Od té doby ubývá zahříváni píidy, mořský vítr tedy slábne, až zase nastane 

 vyrovnání, načež opět po celou noc věje vítr od země. Toto střídání se vělru velmi 

 nápomocno jest výživě obyvatelů přímořských, nebof ráno žene jejich loďky od břehu 

 do moře, a večer zase je přihání z moře ku břehu. 



Jiná, ještě u větší míře oučinkující příčina rozdílného zahřití a ledy i proudil 

 vzduchových spočívá ve zvláštním položení naší země proti slunci. Slunce může jenom 

 na jednu částku země paprsky své kolmo vysílali, čímž lato částka nade všecky ostatní 

 se zahřívá. Proto nazývá so tato částka horkým čili tropickým pásmem. Horké pásmo 

 musí se tedy stávati stálým pramenem tepla, z něhož bez přetržení vystupuje do výšky 

 zahřátý vzduchový proud, který ustupuje chladnějšípiu vzduchu od pólů se přihrnují- 

 címu, sám pak u výšce rozlévá se ve směru k točnám. Z toho tedy povstává vítr, který 

 při povrchu země směřuje od pélň k rovníku, u výšce pak od rovníku k pólům. 



Dle toho museli bychom na severní polokouli míli vítr půlnoční, na jižní pak po- 

 lední, kdyby nebylo ještě jiných příčin, které úkaz tenio poněkud zaplítají. 



Jedna z těchto příčin jest otáčení se země okolo své osy, v němžtó i veškeré 

 povětří se oučastňnje. Každé totiž místo pohybuje se od západu k východu, a to tím 

 rychleji, čím bližší jest rovníku. Ty částky povětří tedy, které leží mezi obratníky, 

 pohybují se rychleji k východu, nežli vzduchové vrstvy mírných pásem. Ty spousty 

 vzduchové zase, které následkem silného zahřití horkého pásma od pólů k rovníku se 

 pohybují, mají menší rychlost nežli ony krajiny, do kterých přicházejí, pročež zůstáva- 

 jíce o něco pozadu činí odpor od východu přicházející. 



Na severní polokouli tedy, poněvadž tu pohybují se zmíněné spousty vzduchové 

 od severu k jihu, povstává z tohoto složeného pohybování vítr v diagonálním směru od 

 severovýchodu vanoucí. V hořejších vrstvách děje se podobné pohybování, ale ve směru 

 opačném, lak že z toho povstává vítr jihozápadní. 



To samé děje se na jižní polokouli, jen že tu obráceně ve vrstvách dolejších 

 panuje vítr jihovýchodní, a v hořejších severozápadní. 



Tito po celý rok trvající větrové známi jsou pod jménem větrů passátních čili 

 živých. Rozumí se, že větrové lito dle rozličných místních okolností jak v síle tak i ve 

 směru svém se mění. Na blízku točen, kde pohybování od západu k východu jenom slabé 

 jest, jen málo se uchyluje passátní vítr od přímého směru k rovníku; čím více však 

 se k tomuto přibližuje, tím vělší jest jeho východní úchylka, až na rovníku samém pro- 

 mění se téměř ve vítr východní. Tohoto stálého výchoílniho větru, který zvláště patrný 

 jest v rovníkových krajinách Atlantického oceánu, používalo se od dávna ku plavbám do 

 Ameriky. Byl to ten samý vítr, který téměř k zoufalosli přiváděl soudruhy Kolumbovy, 

 poněvadž se obávali, že jim zamezí zpáteční cesiu do vlasti. 



Na blízku rovníka, kde se oba tito živi větrové setkají , musejí způsobiti mnohé 



