123 



výšce k východu táhnouti. Po břehách ustavičně poletovaly vrány (Corvus cornix), a to 

 již v párkách. 



Dne 23., když jsme byli minuli pevnost Petrovaradínskou , počalo býti poněkud 

 živěji. Ve velkých srázech na pravém břehu měly kavky (Corvus monedula) nesčíslných 

 děr, v kterýchž hnízdily, a poletujíce kolem nich dováděly s poštolkou (Falco linunculus), 

 po nížto jsem marně svůj zrak namáhal, bych se přesvědčil, ňcní-li to poštolka jižní 

 (Falco cenchris). Na písčitých mělčinách pozoroval jsem velikého racka (Laru.s), jejž 

 jsem zdáli rozeznati nemohl ; dále šedou volavku (Ardea cinerea). Několik rybáků 

 velikých (Sterna hirundo) poletovalo nad vlnami, neunaveně po rybách lovíce. 



K polednímu nedaleko Zemuně spatřil jsem tlupu orlů mořských (Aquilla alhi- 

 cilla), jenž kroužíce nad svrchu zmíněnými srázemi hlinovatými, jeden po druhém se 

 spouštěli, vidouce prase po stráni se pasoucí. Počet těchto velikolepých dravců mne 

 překvapil, neb jich bylo přes třidcet. 



Více mne však zajímal orel císařský (Aquila imperialis) , jejžto spatřil jsem na 

 stromě na jednom ostrově dunajském , avšak pro rychlost parolodi brzy opět s oči 

 pustiti musil. 



Tento druh orlů jest v celé severní Evropě velikou vzácností, a z jižnějších 

 krajin právě miluje nejvíce roviny banátské, kdež mu zajíci v úrodných polích a ptactvo 

 v bažinách hojné potravy, ostrovy pak dunajské vysoké duby ku pohodlnému hnízdění 

 poskytují. O polednách minuli jsme Zemuň, a k večeru přistáli jsme v Baziaši , kdež 

 jsem vystoupil z lodi, bych se do Bílé Církve odebral, jenž odtud jen tři hodiny cesty 

 vzdálena jest. Baziaš jest nepatrné místecko, skládající se z několika domků, kteréž 

 úředníkům parolodi a lidu na blízké železnici pracujícímu dosti skromného přístřeší po- 

 skytují, pak z řeckého kláštera s malým kostelíkem. 



Jesli to velmi důležité stanovisko pro paroloď, která z Vidně do Cařihradu pluje, 

 nebot zde nakládá se proslulé Oravické uhlí, které se pokládá za jedno z nejlepších 

 v Evropě. 



Dostav se již za tmy do Bílé Církve, ubytoval jsem se u pana plukovníka Pavc- 

 liée. Téhož večera jsem poznal též valnou část štábního důstojnictva , což mně za 

 velmi velkou výhodu sloužilo, an jsem ode všech, zvláště pak od p. podplukovníka Fa- 

 bra, ve svých podnikáních laskavě podporován byl. 



Druhého dne, zotaven po tak rychlé cestě, prohlídl jsem teprv okolí, v kterémž 

 jsem se byl octnul. 



Bílá Církev leží na kraji velké planiny banátské právě u paty malého pohoří, jenž 

 činí výběžek jednoho ramena Karpatů. 



Mimo katolický chrám, štábní stavení a jednu dílnu k předení hedbáví jest málo 

 který dům pod jedno patro, tak že v celku město to dosti jednotvárně vypadá. Oby- 

 vatelstvo, co se obchodníků a řemeslníků dotýče, jest z větší části německé, ostatně 

 srbské. 



Dne 26. šel jsem na lov, a jda po pastvištích dostal jsem se až k řece Nere. 

 Na břehu jejím nalézal se malý lesík, v němž spati'il jsem kvíčaly (Turdus pilaris) v tahu, 

 což zřejmě svědči o drsnosti povětří, jaká zde posud panovala. Odtud šel jsem podle 

 řeky asi hodinu cesty a zabil jsem mimo několik sprostých ptáků též vzácného dravce, 

 matáka malého (Circus pallidus). 



Vrátiv se do Bílé Církve seznal jsem, že v okolí města dostačitelné příležitosti 



