133 



voucí; živly v jednu spoustu tekutou, rozohněnou smíšeně, v hrozném pohybu vroucí, 

 nedaly vzniku k ulvoi^cní se těles živoslrojných, oduševněných. Nebylat však ta hmota 

 bez bytnosti duševní, Bůh vznášel se nad tekutinou touto a řídil bouření její, až se 

 zmírnilo a ustálilo a rozstoupli se živlové, každý na své místo příslušné, u vnitř země- 

 koule, okolo ní pak vody ji cele pokrývající, a nad nimi obor vzduchu lehkoplynného. 

 I v tom nebyla ncíinna duše všech duší příštích, ulvořilaf hmoty nadané všelikými 

 vlastnostmi, a různé platnosti pro budoucí jich upotřebení k utvoření živoslrojných těles. 

 Jesl málo těchto hmotin životvorní síle poddaných, hlavně z nich složen jest náš obor 

 vzdušní, a posavad známy jsou nám co takové prvky oxygen, azot, hydrogen a karbon 

 (kyslík, dusík, vodík, uhlík), mimo něž jest ještě několik zemin též mocím životvorným 

 podřízených, totiž vápno, káli, natron, fosfor, síra, chlor, železo a j. Jiné pak Iřmoty 

 zemské chovají s-6 k živobytí buďto zcela lhostejné, anebo i některé záhubně, jiné 

 zas. leprv přičiněním člověka v mravních jeho záležitostech působí. 



Kdož by pomysleti mohl, že by pouhou náhodou ony prvky vzdušní k utvoření 

 živých těles se byly hodily, že by k tomu od prvopočátku stvoření věčným rozumem 

 nebyly vyvoleny ? I tímž právem po všechny časy v tomto konání setrvávají. 



Tvůrčí moc přírody však nejala se hned první dobou vyšší živočišstva tvořiti, 

 an člověk poslední vyšel z rukou jejích. Na pomezí, kde se stýkají vzdušní obor a 

 vody, kterážto z počátku jedním ohromným oceánem celou zeměkouli objímaly, potká- 

 valy se látky ony prvotvorné; a snad i přispěním zářícího slunce, jako to podnes o 

 vznikání nálevníků, řas a plísně soudíme, vznítily se první jiskry živobytu. Dosaváde 

 také rostlinstvo u trávení a vzrůstu svém bezprostředně bere tyto prvky živelní k utvo- 

 ření látek svých, aniž jinak již dříve růstěním zorganisovaných požívati může, léčby 

 zase do pralvaru živelního se byly navrátily. 



Paláontologie nás učí, že hlavně rostlinstvem začátek a základ se stal všeho 

 vyššího živobytu. V oné době, když ještě celý povrch země jediným Oceánem pokryt 

 byl, vyrodily vody jen rostlinstvo vodní pouze buukovité, řásy mořské, hroznovice (sar- 

 gassum), chaluhy (fucus), puchratky (sphaerpcourcs) a jiné nesčíslné rody podobného 

 bejlí v ohromné hojnosti, vše velikánských rozměrů, ježto splývaly po hladinách na sta 

 mil rozsáhlých, a mezi nimiž hemžilo se bcjložilců, plolic, raků, mlžů, červů, hvězdejšů 

 a t. d. neobyčejných tvarů, což vše zhynulo časem svým, Icdva nám stopy zanechavši v 

 horninách přechodních. 



Pak nastala doba útvaru kamenouhelného, když se pozdvihovati počala země ne- 

 sčíslnými ostrůvky nad hladinu mořskou, ježto se pokryly bujným rostlinstvem, stromo- 

 dobným papradím a přesličím , vyšším to cévkovatým výtvarem rostlinním. Tyt po 

 sobě hynouce a zase vzrůstajíce tvořily bohaté sklady paliva pro příští tisícelelí. 



Převládali tenkrát uhlík, hlavní to látka žití rostlinného v oboru vzdušním, i 

 nelze bylo ještě vyššímu živočišstvu jej dýchati a požívati, pročež ani takového nestávalo. 



Tím pak hojným roštěním zužita větší část uhlíku i vyčištěn vzduch, aby sloužil 

 dýchání tvorů vyšších, živočichů, páteřnatců, žijících ve vodách i na suchu, i po obem 

 — obojživelníků. 



V nových pak i nových dobách obnovena tvář země, a vždy nové a vyšší vzni- 

 kalo rostlinstvo a živočišstvo; ono potravu dadouc tomuto, toto uzpůsobeno všelikými 

 samorostlými nástroji, aby užilo, osvojilo sobě různých plodů rostlin. Rostlinstvem se 

 nám ukazuje v každém věku příroda zemská jako milující loáti, jenž zvířectvo kojí 



