138 



Ale v oku a hlasu jejím spočívá zvláštní půvab. Malé, bystré oko, štěbelavý, 

 iičkdy sténající, jindy vesele pokřikující hlas projevují zvláštní povahu duševní. Povaha 

 lato jest ale psychologickou hádankou. Nebof pripojujc-li se vlaštovka jednak přítulně k do- 

 mácnosti člověka ^, pudí ji jinak nepokoj do daleké ciziny; je-li jednak až do nejpodiv- 

 nějších podobností čistotná^), staví jinak sviij domek ze špinavé hlíny ^). V četných 

 společnostech sídlí laštovky vedle sebe a pomáhají si věrně v čas nouze ^), pečlivou 

 láskou ošetřují své děti a střehou je při pťlvabném štěbetání po celou noc; ale jindy 

 srší zrak jejich také jiskrami zlosti a hlas promění se v neladný pokřik práče; neúnavně 

 loví a chytají hmyz k nasycení neustálé žravosti, ba i pronásledují havrany a Jiné 

 loupežníky s odvážnou myslí; nic méně však strachem omráčeny padají k zemi při 

 spatření luňáka nebo ostříže. 



Tím objevuje se podivná dvojitost v povaze její, spojujíc znaky klidného pěvce 

 s odvážlivým dravcem. 



Nám ale jest laštovka milým, blahodějným ptákem. Dojímavá láska k mláďatům '), 

 přítulné hnízdění se na domech, půvabná hra v povětří, příchod a odlet s jarem a 

 jcsenem, vše nám ji učinilo milou, ba i posvátnou, 



Dosavad se u nás nikdo neopovažuje hnízda její spíchati a mladé zkaziti, ba 

 druhdy propadal zlomyslný škůdce tělesnému trestu. Dosavad u nás neostýchavě staví svá 

 hnízda na koslelích i posvátných sochách^). Láska všech osadníků je chrání, nebot 

 mnohá dobrá vlastnost provází okřídlené tyto hosty. 



Kde vlaštovky hnízdí , nezapaluje prý boží posel ; odkud se stěhují, tam nastane 

 nemoc a bída; kdo hnízdo jejich ruší, ruší prý své vlastní štěstí. Našim dívkám, okolo 



') Naumann (Naturg. I. p. 325) vypravuje o laštovce, která si stavěla hnízdo v pokoji jednom 



ua pověšený střevíc. Já sám vím o hnízdě na dveřích často otvíraných u p. rady W. 

 ') Nejenom že lejno vždy z hnízda vyhazují, jde čistota jejich tak daleko, že starostlivé matky 



svým mláďatům řiť zobákeni čistí. 

 ■^) .Stavění hnízda jejich jest došli umělé. Zobákem nasbírají hlínu, ovlhčí ji silnou ze zvlášt- 

 ních žláz , přilepí ji k atěuě svými prsty , sednou, si pak do hnízda a vyhladí ze uvnitř 

 otáčením a poopravováním, až je docela hotové. 

 ') Příklad podal p. Spatoý v I. čísle Živy. 



') O. v. Kotzebue vypravuje v knize : „Neue Reisen um dle Welt" následující : Když jsme 

 u Kamčatky zakotveni byli , vystavěl ti párek laituvek své hnízdo vedle kajuty. Nedajice 

 se vytrhovati lomozem práce, vylíhly svá mláďata, krmily a í*řehly je starosllivě. Jednoho 

 dne vyzdvihly se kotvice a koráb plul opět do širétio moře, Laštovky se tomu jako po- 

 divily , bázlivě obletovaly koráb, ale spěchaly předce vždy na zem pro potravu, až konečně 

 vzdálenost korábu od pevné země byla příliš veliká. Nyní nastal boj mezi láskou k dětem 

 a zachováním sebe samých. Dlouho obletovaly ještě koráb , zmizely pak na nějakou dobu, 

 vrátily se opět, sedly si do hnízda, kdežto jim hladoví ptáčkové nadarmo zobáky otvírali. 

 Žalostně stenaly laštovky , ještě několikkráte se vrátily , až konečné již koráb příliš daleko 

 od země byl , načež se lodníci opuštěného hnízda ujali. 

 ") V Shakespearově Macbelhu (I. jednání) připomíná se krásné místo o hnízděni lastovek na kostelich : 

 Hle tento letní host , milá laštovka. 

 Volíc si svatý krov jakožto stán, 

 Svědčí tím příbytkem oblíbeným. 

 Ze vábně vane zde nebeský dech. 



