139 



jejíchž oken často lítají, zvěstuji šťastnou lásku, iieljof prý nad každou nevěstou la- 

 šlovky lítají, kdyby i na poli, na lukách nebo na sade stála. 



Hlas laštovky, lupĚjšiiňu uchu ovšem nezrozumilclné švitořeni, věstujc jiniavějšimu 

 sluchu básníka a lidu city nevinné radosti, sladký libozvuk spokojenosti, ovšem někdy 

 také bolné naříkání při vezdejší strasti. 



Buď nám tedy vítána, laštovko, zvěstovatelko jara, i nám jsi obrazem útěchy ; ně- 

 hot zvěstuješ, že po kruté době hoře a vášní přijde libý čas míru a radosti. 



Rozmluva o růstu bylin. 



OdJnllaSaxa. 

 (Viz tab. VII). 



— Tyf se díváš zde na oheň, jak v kamnech hoří, jakobysi z něiio chtěl pro- 

 rokovati ; což tě tak vábí ? 



. . . Ovšem mne vábí půvabný, hravý živel tento , sedávám někdy hlavu v ru- 

 kou dlouho a dlouho, a přemýšlím, co jest plamen, jak se živí, podle jakých zákonů se 

 řídí; při tom mně pak mnoho jiných věcí v mysli se kmitá. 



— Což pak ledy jest plamen? 



. . . Milý příteli, na tuto otázku nesnadná jest odpověď. Chccš-li ji pojmouti, 

 musíš vždy dále a dále do širého bojiště přírody, musíš nahlédnouti do hlubin, o nichž 

 obyčejník nemá zdání, musíš se ponořili do moře nových myšlének, rozmanitých zku- 

 šeností, musíš vyhledati stonásobných nitek, jejichž vzájemný uzel spočívá v hravém 

 plápoláni ohně. A přede jak jednoduchý jest tento úkaz. Tak jest to se všemi úkazy 

 přírodními. Jak jednoduchý se nám zdá býti růst bylin. Ze semena vyklíčí se útlá by- 

 linka, roste, květe, nese plody a zahyne. Ejhle, zde máš hyacint; cibule jeho, pouze 

 podepřena hrdlem sklenice a ovlažena vodou, vyhání již zelený kužel listů a za králko 

 bude ozdobena krásným, libě páchnoucím květem. Tof laké velmi jednoduché, stalo se 

 to již tisícekráto. Ale ptej se, odkud bére tvůj hyacint svou libou vůni, odkud lesk a 

 půvab svých barev? Snad z čisté vody této láhve, snad z povětří tvé světnice? Zde 

 stojíme opět před branou široširého skoumání, zde musí ku pomoci přispěli nejskvělejší 

 vynálezy průmyslu, hluboce promyšlené sady silozpytu, abychom jenom poznali, nikohv 

 dokonale pochopili jednoduchý úkaz, jak tvůj hyacint roste. 



— Aj lot divné ! v jakém poměru jest průmysl k mému hyacintu, a jak pak 

 nám mohou mathematické sady fysiky vysvětlovali krásu květiny ? 



. . . Ovšem mohou. Nebof průmysl hotovi drobnohledy a fysika podává zase 

 průmyslu zákony, dle nichž se tyto nástroje hotovili dají. 



— Myslíš tedy, že se ti drobnohledem podaří vynajili vysvětleni ? Myslíš, že mi 

 celou podivnou věc vysvětlíš, ukážeš-li mi ty rozmanité trubice, ccvy a měchýřky? 



. . . Nikoliv. Netvrdím, že se nalezne v těchto měchýřcích původní příčina 

 krásně zbudované květiny, ale tof jisté, že poznáním a pochopením těchto útlých částic 



Xenlt pilíře , okna , cimbuří, 

 Ni jednoho ochráněuébo Itoutlíii, 

 By nevěšel (eu pták (am plodné hnízdo. 

 Kde vlaštovka si ráda poletuje, 

 Tam , věřte mně , vždy libý vánek duje. 



