144 



leželi, pak se vyloučí druliá vrstva a zůstane pod první, atd., ják to v obr. 22. před- 

 staveno jest. 1 znamená vrstvu nejdříve vypečenou, 2, 3 znamená následující. 



— Odpusť, že té vytrhuji; při těchto výkresech mi něco napadá. Dřivé jsi 

 jmenoval buiiky malými "měchýřky , a zde nalézám tvary , které se více podlouhlým 

 vakíim nebo malým soudkům podobají. 



. . . Máš dobře, ale buíiky zde představené jsou vyňaty z dospělých rostlin, 

 kdežto vzájemným tlakem tvar svůj rozmanitě proměnily. 



— Dobře. Vraťme se ale nyní opět k vrstvám buněční blánky. Z tvé řeči zdá 

 se vysvitali, jakoby všechny buňky z jedné a té samé látky se skládaly, a předcc jest 

 znamenitý rozdíl v chuti mezi salátem a jablkem, mezi chutnou švestkou a zemákem. 



. . . Tím se něčeho dotýkáš, o čem jsem se ovšem ještě nezmínil. Neboť 

 co jsem dosaváde podotkl, platí takřka o všech buňkách. Každá obsahuje jádro, teku- 

 tinu, vnitřní a zevnitřní blánu, ale jakož jsem již řekl, žádná buňka živé rostliny ne- 

 zůstane ani okamžení bez proměny. Každá proměna jest pak provázena též lučební 

 proměnou látky buněční , o čemž se jistými zkouškami snadno přesvědčiti můžeme. 

 Původně obsahuje každá buňka jistou látku, takřka svůj kapitál, jímž hospodaří. S ka- 

 pitálem tímto ale nakládá každá dle své povahy, rozmnožuje a proměňuje jej, až ko- 

 nečně celá rostlina se rozvine, složena z nesčíslného množství co nejdokonaleji spořá- 

 daných buněk, která tvoří jediný krásný celek. 



— Milý brachu, to jsou slova mislo vysvětlení, chtěl jsem se ptáti, jaké látky 

 mimo všeobecné v rostlinách se vyskytují, které jim rozličné chuti a zápachu dodávají. 



. . . Látky, které nazýváme chutnými a vonnými, jsou rostlinám tím co nám, 

 totiž látkami nadbytečnými, povstávajíce z nadbytku potravy, světla a tepla. 



— Opět slova místo vysvětlení ! 



... Ne tak docela. Neboť je vůbec známo, že právě ona část rostlin, která 

 podává nejchutnější potravu, totiž plody, teprva tenkráte se tvoří, když v ostatní rostlině 

 nové buňky se vyvinovali přestávají. Pikantní chutné látky vytvořují se teprva tenkráte, 

 když činnost života buněčního jakožto organický zábyv přestane a látky v buňkách na- 

 hromaděné pouze chemickým a fysikálním vlivům podléhají. Zrání ovoce pokračuje 

 tedy teprva potom, když zrůst jest dokonán, ba mnohé ovoce uzrává teprva vylezením, 

 čímž se obyčejně zvláštní kyselina nebo cukrovitá hmota vyloučí. 



— To jest aspoň něco. Při tom jsi ale zapomněl, že také lodyhy a listy mno- 

 hých rostlin, dříve nežli jsou dorostlé, jakožto potrava slouží ; taktéž obilí nemá obzvláštní 

 příjemné chuti beze vší přípravy — jak se to srovnává s předešlým výkladem ? 



. . . Toť se nepotřebuje s ním ani shodovati, neboť rozličné úkazy požadují 

 také rozličných výkladů. 



— Opět jenom slova ! 



. . . Inu, kdož může takovému ncpochopovi také všechno vyložiti, a to zvláště 

 v takové nespořádané rozmluvě, kdežto se brzo napřed brzo nazpět obracujeme a pro- 

 středkující sady docela se překvapují. Měl jsem raději pořádnou přednášku drželi s 

 úvodem, výkladem a koncem, ale při tom pak takoví pánové zívají. 



— Nu, nu, jen ne tak zhurta, poslouchám již celým uchem. 

 ... Co mám tedy vyložili? 



— Proč také listy mladých rostlin dobrou chuť mají. 

 . .• . To ví jenom Pán Bůh, musíš so jinak ptáti. 



