157 



Nejlépe si umí pomoci příroda, neb pHjde-li noliiý liják neb silný vítr, mušky do- 

 zajista se vylralí. 



Jsouté Iři doby do roka, v kterýchž se objevují; první jest ku konci měsíce 

 dubna, a tu jsou nejhojnější a nejsilnější. Za několik neděl na to přijde druhý roj, 

 ten však jest již slabší a bývá rovněž jako třetí málo všímán. 



Podivuhodno, že Dr. Schíinbauer nalezl mušku tu v Čechách u Pardubic ve spo- 

 lečnosti s příbuzným jí druhem Culex reptans, a však u velmi skrovném počtu. Jeden 

 starý vojín mne ujišťoval, že chytiv jednu nedaleko Paříže uschoval ji, a když jí pii- 

 nesl domu, potvrdil prý mu vrchní lékař, že to opravdu Golubacká muška. 



Netřeba podotknouti, že mne výlet k vyskoumání původu těchto tvorů velmi 

 bavil, aii byl právě čas, kde se bylo lze nadíti, že vajíčka jejich musí míli dostatečné 

 velikosti, by se nalezli mohla. 



Vyjeli jsme tedy dne 14. ráno z Bílé Církve, a přerazivše týmě jednoho poboří 

 octli jsme se v krajince velmi pěkné. V právo přes Dunaj bylo viděli hornaté Srbsko, 

 v levo Karpaty. Hory však se na východním obzoru lak spojují, že oku nepochopitelným 

 se stává, kam se Dunaj poděl, a v pravdě jest to vclikolcpý útvar přírody, když pová- 

 žíme, že se tu nesmírné vody dunajské mezi dvě skalné stráně tak siněstnají, až dosa- 

 hují hloubky pětadvaceti sáhů. 



Právě při oustí tohoto súžení leží na srbském břehu zbořeniště hradu Goluba- 

 ckého, a naproli němu na rakouském břehu jeskyně Golubacká, o kteréž jsem se byl 

 dříve již zmínil. V těch samých místech pozornost na sebe uvádí ouzká skála, kteráž 

 uprosti-ed řečiště asi šest sáhů z vody strmí a Babagaj se nazývá. 



Bylof mi divno, kdo by byl měl tolik obrazivosti v skále té podobu papouška (rozuměl 

 jsem totiž Papagei) nalezli, až jsem doslechl pověst vypravující, kterak jeden starý rybář, 

 nemoha se svou zlou ženou již vydržet, na tuto skálu ji vysadil a osudu jejímu zanechal, 

 odkudž skála nazvána: baba se kaje. 



Na malé planině, kterouž svrchu podotknuté hory obkličují, leží mimo několik 

 jiných vsí těž Stará a Nová Moldova, v kteréžto poslední se nalézají důležité měděné 

 doly, a za tou příčinou jsem se tam ještě téhož dne podíval. K nemalému svému pie- 

 kvapení nalezl jsem zde ve vrchním kovkopu krajana pana Hábla. On mně vše důkladně 

 okázal a též celé skupení měděných rud ze zdejších šachet pro naše Museum odevzdal. 

 Přenocovavše v staré Moldově vyjeli jsme 15. na palrolní lodici, a převezše se 

 přes Dunaj na srbský břeh vše jsme tu prohlídli. Hlavně si dal pan plukovní lékař Janča 

 velikou práci, by v potocích ze srbského břehu do Dunaje vtékajících vajíčka Goluba- 

 ckých mušek nalezl ; vše bylo ale marné. Prohlídnuvše též jeskyni na druhém břehu, 

 nenalezli jsme v ní ničeho než veliké množství netopýrů. 



Z celé této výpravy nabyl jsem předsvědčení, že vypátrání původu tak miilého 

 hmyzu nemůže se nikdy vykonati jedním dnem a dokonce ne bez dokonalého drobno- 

 hledu. Dne 16. vrátil jsem se při nesmírně drsné povětrnosti do Bílé Církve, a věru 

 se mé domnění o příjemnosli jarního cestování v Banátě poněkud změnilo, když jsem 

 napolo zmrzlý s vozu slízal. Dne 17 — 18. padal neustále sníh. 



Dne 19. bylo vše sněhem pokryto, ale obloha jasná, pročež jsem se vypravil na 

 lov. Hned u samého města jsem zabil samici vzácného ptáka Circus pallidus, a popošed 

 dále přišel jsem na celý houf poštolek rudonohých (Falco rufipcs), kteréžto hladem ztý- 

 rané velmi lehko stříleti se dali. Téhož dne jsem viděl též zorava (Grus cinerea). 



