183 



Na jaře má na hřbetě svatební okrasu, skvostná to péra 14" dlouhá, od magnátu uher- 

 ských velmi hledaná. Takých per měla má volavka dvaatřicet, i nalézá se nyní jakož 

 i všecko ostatní ptactvo zde uvedené ve sbírce národního Museum. < 



Rychlostí času donucen odebral jsem se dne 6. května do Titelu a odtud po 

 parolodi do Zemuně. Dne 7. jsem se přeplavil do Bělehradu, bych tu všecky známé 

 Cechy navštívil. 



Bylaf lu téhož dne slavnost v Paleluji, při kteréžto příležitosti jsem viděl národní 

 tance na hřbitově provozovat. 



Přenocovav u p. vrchního inžinýra Nevole ani nezpozoroval jsem, že se v cizině 

 nalézám, neb celá domácnost byla po česku • zavedena. Dne 8, jsem byl přítomen 

 requiím za zemřelého ministra vnitřních záležitostí Petroněviée, kteréžto se konaly se vší 

 obřadností slovanského ritu, načež následovalo kázaní arcibiskupa Bělehradského, jenž 

 velebnou osobností svou, rovněž jako zřetelným a důmyslným přednášením celé shro- 

 máždění do vyššího takřka nadšení uvedl. 



Odtud jsem šel do čítárny a pak do dělostřelecké akademie, kdež mne slovutný 

 pan Zach, ředitel ústavu tohoto, celé zřízeni jeho okázal. Přednášky o všech předmě- 

 tech dějí se v řeči srbské, mimo to se zde též vyučuje jazykům vlaskému a francouz- 

 skému. Na dvoře jsou postaveny nástroje k tělocviku a v zadních staveních jest tělo- 

 cvična a šermovna, zřízená od p. Zamastila, který za krátký čas svého pobytí v Běle- 

 hradě vše ku podivu dokonale zřídil, a právě opět stavením plavárny se zaměstnával, 

 což vše mu pro nedostatek dobrých a schopných řemeslníků veliké obtíže působí. 

 Učiniv konečně poklonu u p. rakouského konsula , přeploul jsem zase do Zemuně. 

 Opominul jsem vzezření a bližší poměry Bělehradu popsati z té příčiny, že již dr. 

 Staněk po svém delším tam pobytí roku i846 to lak důkladně v časopise Poutníku 

 učinil, že nemohu ničeho k lomu přidali, nežli že se pravé křídlo města, Vračar na- 

 zvané, velice zvětšilo krásnými stavbami, za jejichžto oupravnost a vkusnost nejvíce 

 děkovati jest krajanu našemu panu vrchnímu inžinýru Nevolovi. 



Dne 9. odebral jsem se do Pančeva, a sotva se tu poohlidnuv nalezl jsem pří- 

 ležitost do blízkého Brestovce, kdež jsem u jednoho p. zástupníka přístřeší nalezl. 



Od oné doby, co jsem byl Pcrlas opustil, odpočinul jsem si po neustálém honění 

 a pracparováni, i počal jsem nyní opět s obnovenou silou výlety konati. 



Dne 11. viděl jsem, hned jak jsme do blízkých močálů vjeli, celou tlupu supů, 

 kteřížto se byli na jednom padlém koni shromáždili, jsouce však již nažráni nedočkali rány. 



Dne 13. pozorným mne činil zvláštní hlas moi'skýci) laštovek, jenž se mezi oby- 

 čejnými rybáky (Sterna hirundo) nalézaly a letem i tmavým břichem od nich se lišily. 

 Dlouho jsem nemohl žádnou zastřelit, nebol byly velmi opatrné, a mnohá obyčejná la- 

 štovka musela pátravost mou smrtí zaplatiti. Konečně jsem se přiblížil k místu, které bylo 

 mladým, asi 6" vysokým rákosem porostlé ; tu se jedna opozdila i poštěstilo se mi ji za- 

 střeliti. Sotva ale s nataženýma křídlama na zemi ležela, přiletělo jich veliké hejno, a 

 temným křikem č a k č a k nad zabitou se snášelo. I nemeškal jsem co možná čerstvě 

 slrileti a nabíjeti, až konečně, mnohými ranami zděšeny a sedm ze své společnosti ože- 

 levše, více na ránu se nepřiblížily. Při tiché mysli kořist svou prohledav shledal jsem, 

 že jest to Sterna leucopareia, kterýžto druh kromě banátských bažin velmi zřídka v 

 Uhřích se nalézá, v ostatních pak zemích skoro ani se nevyskytuje. 



Když jsem se téhož dne k večeru na lodce z bažin vracel, spatřil jsem asi 



