187 



Šternberg docela všeho veřejného řízeni, a použil dovolení od kmfiršla mu dané k vč- 

 dccko-zábavnó ceslĎ přes Mnichov, Brixcn, Trident a Padovu do Benátek, na kteréž 

 dobrým oučinkem jak v botanickém tak i v geologickém ohledu prozpytoval i pří- 

 rotlnicky důležité vršiny Euganejské, slavné lázně Akanské (Aquae Apponieae), Monte 

 grosso a Monte Summano i pamětihodné sopky Marranské. Také navštívil prírodnicky za- 

 jímavé krajiny okolo Vicenzy, lomy a jeskyně Costozské, zajel do Verony*) vystou- 

 pil na Monte Baldo, ohledal velikolepé jezero Gardanské, spustil se do bání Brettoni- 

 ckých a vrátil se zase přes Révu, Mandolu a Bassano do tehdejší druhé své otOiny 

 Řezná, veza s sebou více beden s rostlinami, kopaninami a palaeontologickými věcmi. 

 RozUčné ty aesthetické, přírodnické a archeologické dojmy, které hrabě Šternberg na 

 této krásné cestě pojal, obšírně popsal ve zvláštní knize (viz lit. C. 11.) způsobem, jak 

 od tak všestranně vysoce vzdělaného muže očekávati se dá, velmi vábným a poučným. 

 Jmenovitě praví hrabě Šternberg, že ne bez přemáhání odtrhl se od okouzlujících Be- 

 nátek, kdežto oučelem cesty jeho nebyla města, nýbrž příroda. 



.V spravedlivém uznání Šternbergových již tehdáž neskrovných zásluh o botaniku 

 dali hrabě František z Waldšteina a Pešfanský prof. Pavel Kitaibel jednomu 

 v Uhřích nalezenému, krásnému novému druhu z rodu narcisek jméno „Sternbergia." 

 Úplný popis druhu „Stcrnbergia colchiciflora W. K." nalézá se v Botanische Zeitung od 

 téhož roku (sir. 113 — HT), a vyobrazení její pověšeno jest k čestné památce Stern- 

 bergove v míslnoslech neženského spolku. 



V tuto dobu padají také některé menší, samostatné spisky (viz v liter. č. H., 

 12., 14.) a nesčíslné žurnalistické články, jimiž šlechetný hrabě Šternberg osvědčoval 

 své neúnavné studium přírody. Zároveň činil Šternberg, jehož zajímal přírodozpyt ve 

 všech svých oborech, ve spolku s drem. J. G. Schacffcrem mnohé galvanické zkoušky 

 při rozličných nemocech, jejichžto výsledky uveřejnil ve zvláštním spise (viz liter. č. 3.). 



Roku 1806 začal Šternberg pracovati o jednom ze svých nejvýtečnejších spisů, 

 ozdobeném mnohými vyobrazeními, totiž Revisio Sa.\i fragar um (viz liter. č. 21). 

 Pohříchu byla 23. dubna téhož roku, v onen pro Řezno tak nešťastný den, netoliko 

 zahrada botanické společnosti, nýbrž i vlastní zahrada hraběte Šternberga, velmi sta- 

 rostlivě pěstovaná, od nepřátelského oulokem ženoucího vojska z většího dílu zkažena, 

 pil čemž litoval hrabě jmenovitě zkázu své sbírky živých lomikamenů, jichž veliký poče' 

 vlastní rukou byl nasbíral na alpách Salcburských, Štýrských a Korutanských a v zahradě 

 své pěstoval. K dotčenému dílu vyšlo po mnohých letech, totiž r. 1822, první (viz liter, 

 č. 41.) a r. 1831 druhé (viz liter. č. 64) Supplementum Revisionis, v nichž 

 obzvláště výtečný botanik Karel B. Presl (viz Živa č. 2.) podstatného měl oučasten- 

 ství. Při hlavním díle, jak hrabě Šternberg sám v předmluvě vděčně uznává, podporo- 

 vali jej mnozí z nejznamenitějších botaniků oné doby, z nichž jmenujeme tuto Decan- 

 dolla, Desfon taina, Schrebera, Wildenowa, Mikana slarš., Schradera, 

 Sprengla, dílem vědecky, dílem sdělováním druhů samých. 



Roku 1808 však stal se podstatný převrat v zevnitřních okolnostech našeho 

 Kašpara Šternberga. Po smrti totiž staršího svého bratra Jáchima, pána na Radnicích 



*) Zajímavé mezi jiným jest pro telidejii slav palaeontologie (1804) povšecliné líčeui tak zvaných 

 Ichtlijolithu a podíváni liodué sbírky těchto skameuělin hraběte Gazoly, která brzo na to 

 odvezena jest do Paříže. 



