188 



atd., který 18. října ttíhož roku následkem rheuinatické zimnice náhle mrtvicí poražen, 

 v 53. roce svého věku neženat zemřel, zdédil hrabě Kašpar dle práva jeho statky. Ná- 

 sledkem toho opustil brzo na to fiezno, které mu víceletý tam pobyt milým byl učinil, 

 a vrátil se r. 1810 zase do Čech. Chtěltě budoucí život svůj posvětiti jediné Musám a 

 rodné své vlasti, i zdržoval se od těch dob dílem v Praze dílem na statcích svých 

 v učeném úkrytu. V témž roce založil co náhradu za své Řczenské sady s velikým ná- 

 kladem v Březině na svrchu jmenovaném svém panství botanickou zahradu, v jejichžto 

 velikolepých zahřévárnách a sklennících choval mnohou rostlinnou vzácnost (viz Enume- 

 ratio plantarum horti et agri Brzezinensis. Pragae 1824). — Vedle toho ochotně pro- 

 půjčil se k vůli obecnému prospěchu ke zřízení přírodnického kabinetu veškerých pan- 

 ství kamerálních i k náboženskému fondu náležejících, jejž tehdejší c. k. administrátor 

 státních statků r. 1814 v Praze založiti obmýšlel a který ovšem přispívati musel k lep- 

 šímu poznání přírodnin oněch statků. Při této práci vydatně jej podporoval neúnavný 

 rostlinozpytec p. F. M. Opiz. — Roku 1817 vydal hrabě Šternberg zajímavý spis, 

 totiž popsání pamětihodných žcleznatých shluků, nalezených na panství Radnickém (viz 

 liter. č. 27). 



O Šternbcrgově neobyčejně hluboké učenosti a klassickém vzdělání v oboru stře- 

 dověké literatury botanické skvělé svědectví dává mezi jiným také jeho pojednání o byli- 

 noznalství v Čechách (viz liter. č. 28). První oddělení tohoto od kr. české společnosti 

 nauk vydaného díla obsahuje historicko-chronologický přelded pokroků botaniky v Če- 

 chách od 14 — 17. století. Druhé oddělení podává velmi zajímavé kritické posouzení 

 spisů o roslhnách, které v udané době v Čechách na světlo vyšly, á tu přede vším dů- 

 kladností vyniká úvaha o vydáních Matthiola. Pojednání toto bylo prostředkováním 

 našeho vclezasloužilého Ant. Puchmayera také do češtiny přeloženo (viz liter. č. 

 34). Obzvláštní práci při tom dalo uvedení českých jmen rostlinných, jak se u Kri- 

 stiána Prachatickéh o, uKlaú diá na, Černého, Hájka a jinde nalézají, na 

 nyní běžná latinská jména dle soustavy Linnéovy, což vykonáno s obsáhlou soudností. 

 Byt i ne všecka starší udání byla vysvětlena a náležitě objasněna, nicméně Sternberg 

 mnoho učinil pro lepší poznání oněch někdy záhadných rostlin, což vděčně musí od nás 

 býti uznáno jakožto pracný příspěvek k starší synonymice. Ovšem zasluhovalo by dle 

 mínění našeho toto učené dílo dalšího pokračování o tom, co vykonáno v novější době. — 

 Chvalné zmínky zasluhuje zde také Štcrnbergův botanicko-hislorický, v latině sepsaný 

 spis Catalogus plantarum ad septem varias editiones co mmentario- 

 rum Matthioli in Dios coride m. *) Ve spise tomto (viz liter. č. 39.) též uváděna 

 jsou stará jména rostlin, užívaná od středověkých spisovatelů až do Matthiola, s pracným 

 vynaložením obsáhlé učenosti na obyčejné nyní rody a druhy dle soustavy Linnéovy. 



(Pokračováni.) 



•) Nápadné jest, že dílo toto ani v Pražslié c. li. universitní kuiliovně ani v národním Museu se 

 nenalézá. Také p. Palacký neuvádí je ve svém seznamu Sternbergových spisu (viz Ab- 

 handl. der k. biihm. Ges. der VViss. fúnfte Folge Bd. II.) při jelio životopisu. 



