195 



dokázati. Vezmeme-li dvě skleněné trubky, asi 2"' v otvoru mající, přiložíme-li je s 

 dobře přilehající násadkou k oběma otvorům nosním, a zasadíme-li drulié konce jejich do 

 láhviCek s rozličnými zapáchajícími látkami, můžeme pak velmi dobře rozeznali jich 

 zápach jak v pravé, tak i v levé dirce nosní, ale v rozličných dobách. 



Jiné již rozšířenější subjektivní umístění čichu objevuje se, vezmeme-li ohled na 

 soucit jiných míst v těle, který se zvláštními nebo silnými zápachy v jistých místech 

 nervové soustavy někdy vzbuzuje, jako n. p. kyselinou octovou a jinými těkavými kyse- 

 linami, rozličnou trstí (aether), lihem, aetherickými oleji, čpavkem (Ammoniak), křenem 

 atd. V takovýchto okolnostech vzbuzují se slabší nebo silnější pocity v lebce, v žaludku, 

 u srdce a na jiných místech, a bývají nerozlučně spojeny se zápachem je vzbuzujícím, 

 pročež obyčejně též jenom o příjemném zápachu, čili o vůni, a o nepříjemném, čili o 

 smradu, řeč bývá. Tento způsob topologie náleží ale vlastně již k tak nazvanému citu 

 obecnému, pročež později ještě se k tomuto předmětu vrátíme. 



IV. Více zajímavosti a širšího podkladu objevuje topologie chuti. Jazyk sám 

 jest opatřen nejjemnějším ohmatem, tak že v tom ohledu i konce prstů převyšuje, tím 

 umožní se poznání tvaru a nejmenších prostorných poměrů potravy v hubě rozkusované, 

 tím přivádí se na náležitá místa mezi zuby a obdrží podobu přiměřenou, aby do jícnu 

 vklouznouti mohla. Taktéž určitý jest subjektivní místopis pocitů chuti. Rozeznáváme na 

 rozšířeninách slizké blány na jazyku, hrdle a jícnu dle stupně a povahy chuti rozličné 

 pocity. Střední část hořejší plochy jazykové nemá žádné cillivosti pro chuť a hodí se 

 ledy nejlépe k tomu, aby na tom míslě lékař bez zbuzení ošklivosti prstem teplotu ja- 

 zyku skoumal. Špička jazyka rozeznává určitě sladké, kyselé, solné, nemůže ale roze- 

 znati hořké. Na dolejší ploše jazyka pojímá část mezi špičkou a svazem sotva urči- 

 telné pocity chuti, tyto se objevují teprva dále k prostředku a více do zadu, zbuzujíce 

 slabé, ale všech způsobů chuti schopné city. To samé platí o postranných krajích ja- 

 zyka, jakož i o pásmu, které se k hořejší ploše rozšiřuje. Silnější a rozhodnější jest 

 chuf blíž u kořene jazykového, v sousedství malých valem obstoupených bradavek, kde 

 patrně hlavní sídlo chuti se nalézá. Tam povstávají všechny způsoby chuti, zvláště 

 hořké , solné , kovové, jakož i jemnější rozdíly rostlinných i masitých jídel co nej- 

 určitěji a nejpronikavěji. Jistý stupeň citlivosti pro všechny způsoby chuti objevuje 

 se též na obloucích patrových , na dolejší ploše měkkého patra, pak na čípku a na 

 zadní stěně hrdelní dutiny, hořejší strana měkkého patra ale, k nosní dutině obrácená, 

 a celé tvrdé patro nemají žádné čitelnosti pro chuf. Jak známo, jsou s pocity chut- 

 nými též nejúžeji spojeny pocity libosti a nelibosti. Tof se vztahuje zvláště na nej- 

 zadnější část kořene jazykového. Tam se nalczá také místo (a nikoliv na měkkém 

 patru nebo na čípku, jak se nepravě udává), kde se mechanickým třením prstem vrhnutí 

 zbuditi může. Mluvilo-li se o chuti pysků, vnitřní strany tváří, zubového masa, platí to 

 jenom o rozličných pocitech pálení při rostlinných ostrých nebo pryskyřových látkách, 

 lihovinách, alkaliích, při chladící nebo stahující chuti, což vše vlastně jenom způsoby 

 všeobecného citu představuje, nebot citlivosti pro pravou chuf nemají ona místa. 



Ty samé pocity spojují se ale také s pocity chuti na místech napřed podotknutých. 

 Zuby mají velmi jemný chmat a cit pro teplo, ale ani stopy čitelnosti pro chuf. Tak 

 nazvané otupení neb trnutí zubů, n. p. po snědení kyselých jablek, jmenuje se takto 

 velmi nepravě; nebot pochází vlastně od zostření sklenného povrchu zubů óučinková- 

 níni kyselin, o čemž se snadno pomocí drobnohledu přesvědčiti můžeme. Skoumáme-li 



13* 



