209 



orní, a trouba hubni jako trouba růžku. Stahuje-li se sval od huby k vřetenu sáhající, 

 tu huba do vnitř těla se vtahuje a spolu kůže hlavy jako punčocha se obracuje, proto 

 že v předu s hubou jest srostlá. Tím se slané, že nad vtaženou hubou nachází se pak 

 kůže krční, která později soužením svým pomocí kružních svalův obrácenou hubu a 

 hlavu zase ven vytlačí. 



Ostatní pohybováni těla dějí se spoluoučinkováním kožních vláken a vřetenního 

 svalu. Ona vlákna v kožní osnově, která leží podél krku, obou stran nohy a podešvu, 

 stahováním svým tělo skracují. Skrčí-li se jen vlákna jedné strany, zvíře na onu stranu 

 se kroutí ; skrčí-li se vlákna krku, hlava se vypíná, a stáhnou- li se spolu svaly nohy a 

 hlavy od skořepiny vycházející, zvíře hlavou napřed pod plást a domek se skryje. Vy- 

 strčení těla ven způsobují zase kružní vlákna pláště právě tak, jako kružní vlákna rohů 

 vytlačuji oko na špičku. Kroucení růžkův též jako ohýbáni těla tím se způsobuje, že 

 podélná vlákna v kožní trubce jenom na jedné straně se skrčují. Tak dá se každé po- 

 hybování hlemejždě velmi jednoduše vysvětliti z oučinkování všech anebo toliko na je- 

 dné straně položených podélných vláken , ze současného anebo po sobě se dějícího 

 súžení kružních vláken, a konečně ze stahování se vřetenního svalu a jeho větví. 



Jen chůzi blíže ještě popíšu , o které jakožto k vlnění vody podobné již svrchu 

 zmínka se stala. Když zvíře ouplně z domku vyleze, podsev pevně přilehá k půdě, 

 načež od paly začínajíc jeden svalový kroužek po druhém se stahuje. Tím vždycky 

 malá část nohy od půdy se vyzdvihuje, a zároveíí se podélní svaly skrčí, čímž vyzdvižená 

 částečka o malý kousek napřed se šine. Každé stahování kruhu podobá se k vyzdviho- 

 vání nohy , každé stahování podélních vláken podobné jest k dále kráčení , i můžeme 

 sobě tedy podsev představovali jako složený ze mnoha nožek, které se po sobě vy- 

 zdvihují a asi o linii dále od předešlého místa zase se spouštějí, čímž líné pohybování 

 hlemejžďů se vysvětluje. 



Všecka lato pohybováni mívají u hlemejždě své příčiny, on leze, když potravu 

 hledá, a skrývá se, když mu hrozí nebezpečenství. Vlákna a svaly musejí však míti 

 soustřcdišlě, z něhož vycházejí současná a jednotlivá pohybování; toto střediště ale 

 musí též míti tušeni o tom, co se děje okolo zvířete, by pohybování řídili se mohla 

 podle vnějších okolností. Ono soustřediště jest mozek (Fig. 5. Im) kruhem okolo jícnu 

 položený, k němuž nervové nitě od čidel, svalův i od povrchu kůže jdoucí o všem jej 

 uvědomují, co viděno a cíleno bylo, a zase roznášejí rozkazy k svalům, hned aby zvíře 

 stahovaly, hned zase nohu lam neb onam pohybovaly a t. d. Tedy i u hlemejždě na- 

 cházíme duši, která sídlí v mozku, přijímá vtisky ze vnějšího světa a vyvádí úmysly, 

 ačkoli vše to jen v maličkém kruhu. Mozek vysílá nahoře dva nervy do očí a dva ku 

 předním tykadlům, a pak jde od něho ještě jeden nerv na znd těla do plodního stroje. 

 Smyslové pozorovali se zřejmě u hlemejždě jen čtyři; zrak, sluch, chuf a chmat; zdá 

 se však, že ani čich mu neschází, nebof hlemejžd ihned z domku vyleze, podáme-li mu 

 voňavé byliny. Taktéž nedokonale zřízeno jest i ucho. Pod dolejší stranou mozku 

 totiž nacházejí se dvě duté kuličky z vápnité látky, naplněné vodní lokulinou. V ní 

 plovají vápenná zrnka ustavičně se třesoucí. Povělři zvukem pohnuté zatřásá touto 

 chřesfačkou, klerá ostatně nemá žádného otvoru ven z těla, pročež zvuky jen slabě 

 může pojímali. Tento však nedostatek nahrazuje se z části okolnosti tou, že nástroj 

 sluchový bezprostředně na mozku sedí. Oko hlemejždi (Fig. 5. e) má podobu černé 

 koule. Nahoře, kde s růžkem jest srostlé, nachází se otvor čili zřetelnice, prozračnou 



14 



