212 



Tak viděli jsme celého lilemejždě v živočišnícli jeho výjevech, kterak jeden stroj 

 tělesni pomáhá druhému k dosažení společného ouěcle, zachování života. Než konečně 

 žíly i střeva předce pomalu stářím ochabují v službě své a tělo chýlí se ku přirozenému 

 svému konci, nad to pak stává se hlemejžJ před časem kořistí ptáků , šelem i lidí po 

 něm pasoucích. Přejdeme tedy na stroj plodící, který mnoho set vajíček rodě po smrti 

 hlemejždě ve mladých rod zachovává. Jako u jiných zvířat nalézáme i tu stroj mužský, 

 zúrodíiující semeno vydávající, a stroj ženský, semeno přijímající a vajíčka rodící. U hle- 

 mejždě ale oba stroje v jednom zvířeti se nacházejí, hlemejžd jest štyra čili obojoudec, 

 a při páření každý z obou zastává místo samičky i samce. Stroj plodící skládá se z roz- 

 ličných žláz, které rovněž jako jiné žlázy látku svou z krve žil podél nich běžících si 

 zhotovují. Stroj semeno chovající (varlata) a vaječnik, které u jiných zvíi'at ve dvou 

 jednolnících se nacházejí, vězí u hlemejždě jeden v druhém. Nacházíme tuto obojoudní 

 žlázu spočívající v játrech (Fig. 7. I') , anat má podobu hroznu a skládá se z míšků 

 spojených s trubkou, tak jako zrnka hroznu spojena jsou se stopkou. V této žláze vězí 

 druhá menší tak, že v každém míšku první žlázy nachází se míšek druhé, a též trubka 

 spojující tyto míšky trubkou první žlázy prochází. Pod drobnohledem ukazuje se nám, 

 že svrchní míšky chovají vajíčka, vnitřní ale semeno cFig. 9.), tedy že vězí varlata 

 ve vaječníku. Vajíčka (Fig. 9. o) skládají se tu ještě jen z pouhého žloutku. Semeno 

 jest tekutina, ve které hbitě se pohybují nitě, podobné k nálevníkům, bezpochyby 

 k tomu oučelu, aby semenní tekutinu až do vajcčníka odnášely (Fig. 9. d). Po zourod- 

 nění vzrůstá vejce a vaječním chodem (Fig. 7. O přichází do bílkové šfávy (Fig. 7. AJ, 

 kde žloutek bílkem se obalí. Pak dále klouzá maticí (B), obsazenou slinovými žlázami, 

 které pohybování vajíčka usnadňují, až vychází derou (Fig. 1. f). Semenní stroj jen až 

 k bílkové žláze spojen jest se ženským. Semenní chod prochází vnitřkem vaječního 

 chodu až k tomuto místu, kdežto vystupuje a okolo matice se vinouc cFig. T. uuu) od- 

 chází (vJ ku plodidlu cFig. 7. x). Rozumí se, že při páření semeno tou samou cestou do 

 vaječníka se dostává, kterou vajíčko vychází. Před pářením, které se děje v měsíci máji 

 a červnu, shromažJují se hlemejždi na vlhkých místech. Plodidlo pomocí kružních vlá- 

 ken obracuje se docela lak, že derou (Fig. í. /) ven visí, a šípem (Fig.S.aJ, na obrá- 

 ceném šípovém míšku sedícím, hledá jeden u druhého otvor do matice vedoucí. Pak se 

 vzájemně plodidla do ní vpustí, a hlemejždi zůstávají takto delší čas pohromadě. Sval 

 plodidla (Fig. 7. blíž w) potom plodidlo zase nazpět do těla táhne, šípní měch se obracuje, 

 jak to vidíme ve Fig. 7. Z, a po několika dnech již vajíčka vylézají z otvoru (Fig. 7. N), 

 při čemž žlázy (Fig. 7. g) vápnitým slizem se zaobalí. Starý hlemejžJ připevňuje va- 

 jíčka pod stromové hstí a obaluje je vápnitým slizem v podobě krásných lesklých hlatí. 

 Asi za měsíc vyleze hlemejžd z vajíčka. 



Ještě sluší se zmíniti o semenní kapse (Fig. 7. C) , která ve své dutině 

 rovněž jako varlata semeno připravuje a bez pochyby k tomu slouží, aby hlemejžd, 

 když druhý se v okolí nenachází, který by mu tu službu proukázal, sám sebe oplodil. 

 Plodidlem vlastním nedosahuje až k vaječníku, semenní kapsa ale oustí do ženského 

 stroje (Fig. T. g), a semenní nilě z ní nahoru až k vaječníku plovou. Bezpečné ale vý- 

 znam semenní kapsy ještě není nalezen. 



O mladém zvířeti byla již zmínka, kterak hned z počátku způsobuje se při něm 

 kroucení těla. 



