214 



Odtud začínajíc běží hranice k Minicům, Votvovicům, Zákolanilm, okolo Budce k Ví-eto- 

 viciim, Stťlčovsi, okolo dvora Vrapickélio a Dřina ke Kroíihlavflm, odkud se lesnatými 

 vrchy pres Dobrou, Družec a Žilinu do Křivoklálského lesa zatáčí, který na své severní 

 části útvar uhelný pokrývá. Zde od myslivny Lánské běží k tak nazvaným „třem sto- 

 lům," přeráží potok Kličavu, táhne se okolo dvora Amalínu a vychází u staré sklárny 

 bliž Luzné opět z obory ven. Zde leži též malý uhelný ostrov osamotnělý na silur- 

 ských vrstvách mezi myslivnou na Haně a mezi Chlumem. Od podotknuté sklárny za- 

 táčí se uhelný útvar okolo Nového Mlýna k jihu až k Pavlikovským horám, tak že Ra- 

 kovník, Lubno, Senec, Příčina již na uhelných vrstvách leží. Odlud táhne .se hranice 

 na dioritovém kamení k Chmelištné, kdežto granit západní hranici uhelného útvaru tvoří. 

 Granit vyzdvihuje se z uhelného útvaru od Chmelištné až k Oráčovu, skládaje podélný 

 hřbet, na němž západní křídlo uhelných vrstev spočívá, a prostírá se ještě v jednotli- 

 vých hřbetech, které se až k Lubenci, Libyni a Čisté táhnou. Na granitu tomto spo- 

 čívá ještě ostrov uhelného útvaru mezi Jesenicemi (Jechnitz), Podeřankou, Žihlemi (Schó- 

 les) a Blatnou (Ploden), který ale s Rakovnickým horništěm u Stehna a Malměřic (Alberitz) 

 souvisí. Pískovec, který na nejzápadnějším konci u Chýše, Kryr (Kriegcrn) a Blšan 

 (Flóhau) vůbec červený jest, nalézá konečně ostrého obmezení čedičem u Libkovic, 

 Valče, Vlince a Vroutku (Rudig), kterýžto čedič až k Ostrovu (Schlackenwerth), Klášterci 

 a Kadani se táhne. 



Jak daleko se útvar uhelný na sever prostírá, nedá se ustanovili, zajisté ale sotva 

 dále nežli k čedičovému mezihoří, které ze Žatecké roviny vystupujíc v dlouhé řadě k 

 Litoměřicům běží. Jakožto ideální hranici můžeme přijmouti oudolí Oharky od Žatce 

 až k Terezínu. 



Severní tato část uhelného útvaru jest ale pokryta mohutnými vrstvami křído- 

 vého útvaru (pískovcem a opukou), tak že již na oubočích Oharky tyto novější vrstvy 

 výhradně panují, a snad jenom u Pátku na dně údolí též vrstvy pískovce uhelného vy- 

 stupují. Jižní hranice tohoto souvislého křídového horniště, které se ostatně hluboko do 

 čedičového mezihoří rozvětvuje, běží od Libořic k Soběchlebům (Oberklee) na horu Žbán 

 nazvanou a podél oubočí jeho okolo Kounové, Wutějovic, Renčova, Kroučova, Bilichova k 

 Panenské Tejnici, Skále, Vranému, Jarpicům, Kmetiněvsi, Velvarům až k Nelahozevsi. 

 Důkladný a obšírný popis tohpto křídového útvaru nalézá se ve spisech prof. Dr. Aug. 

 Reusse (Die Kreidegebilde des vvestlichen Bohmens 1844). Vodorovné vrstvy pískovce 

 a opuky křídové pokrývají ostatně v jednotlivých porůzných ostrovech ještě velikou 

 část horniště uhelného, tak že vrstvy jeho hlavně jenom na oubočích údolí se spatřují. 

 Bezpochyby tvořily všechny tyto ostrovy jednou souvislý celek. Takové ostrovy jsou 

 lesnatá vysočina u Lišan blíž Rakovníka, hora Loustín u Krušovic, vysočina Mšecká 

 (Kornhouzská), Smečenská, Kladenská, vysočiny u Slaného, Drnová, Želenic atd. 



Útvar uhelný, který pod vodorovnými vrstvami pískovce a opuky spočívá, roze- 

 znává se snadno již svým uložením od okolních hornišť. Neboť vrstvy jeho nesouhlasí 

 ani s vrstvami silurské křídlíce, ani s vrstvami křídovými. Všeobecně jest úklon jejich 

 k severu namířen pod úhlem 8—20 stupňů; směr ale běží zároveň s jižními hrani- 

 cemi horniště. — Skoumá-li se rozličnost vrstev pískovce uhelného, poznají se v 

 celém horništi tři hlavní oddíly, které jak povvahou kamení, tak i povahou uhlí a bezpo- 

 chyby též powahou otisků od sebe se rozeznati dají. 



Nejhlubší jest oddíl Kladenský, druhý jest oddíl Slánský, třetí jest oddíl Hvězd- 



