217 



ryb). Hořlavý lupek tento podobá se velice k lupku hořlavému s otisky ryb Palaeoniscus, 

 u Semil a Vrchlabí nalezenému. Podobné rybnaté lupky pokrývají nejhořejší sloje uhelné 

 u Oslavan v Moravé. Poněvadž pak vrstvy Semilské a bezpochyby i hořejší Oslavanské 

 k permskému útvaru náležejí, míiže se i zde ta domněnka právem vysloviti , že sloje 

 Hvězdské s okolním kamením již nenáležejí k vlastnímu útvaru uhelnému, nýbrž k útvaru 

 permskému. 



Náhled tento zdá se potvrzován býti ještě jinými okolnostmi. Nebof celý vý- 

 chodní cíp uhelniští Rakovnického u Kryr a Blšan jest pokryt mohutnými vrstvami čer- 

 veného pískovce (dosavád ovšem nevyskoumaného), který na mnohých místech, jmeno- 

 vitě v okolí Rakovnickém, skamenělé v křemen proměněné kmeny stromů sosnovitých 

 obsahuje, zrovna jako permský červený pískovec u Náchoda a u Nové Paky. Též u 

 oupatí Krkonošských hor jest, jak později uvidíme, útvar kamenouhelný pokryt iit\arem 

 permským. Z té příčiny mohl by se tedy nejhořejší oddíl horniště Rakovnického pova- 

 žovati za útvar permský. Ostatně se ale objevují skamenělé sosnovité kmeny též u Kru- 

 šovic, roztroušené na polích , u Kvílíc uložené v pískovci, snad též permském, a ko- 

 nečně porůznu u Žehrovic, odkud se do národního Museum veliký pařez doslal. 



To by byl tedy všeobecný, dosavad ovšem nedokonalý nástin uhelniště Slanško- 

 Rakovnického. Nyní však, kdežto zeměznalectví vždy více pěstovalelťi nabývá, jesti se 

 nadíti, že za krátký čas krajina tato důkladněji prozpytována bude. SIavné"úřady bánské 

 a páni majitelově dolů mohou v tom ohledu k svému vlastnímu zisku badání takové 

 značně podporovati. Sluší v tom ohledu vděčně podotknouti pana direlitora Wáňu a pana 

 báňského měřice Pelikána v Kladně, kteří se vzornou pozornosti otisky nejenom ze 

 svých, nýbrž i ze sousedních dolů sbírají a každému příteli zeměznalectví přívětivé 

 ukazují. Též professor lučby na Rakovnické reální škole pan Hackenberger, získal si 

 veliké zásluhy o sebírání otisků z okolí Rakovnického. 



Co se týká množství uhlí ročně dobývaného v tomto hornišli, není mi možná ur- 

 čitý počet udati. Od 400,000 centů, jichž se vytěžilo r. 1817, zvýšil se výtěžek r. 

 1840 na 1,328,058 centů ročně, kterýžto počet zvýšenou poptávkou a jmenovitě odkry- 

 tými doly Kladenskými zajisté daleko přes 2,000,000 centů ročně vystoupil. Z tohoto 

 počtu můžeme asi '',4 počítati na hlavní sloj dolejšího oddílu, jmenovitě na doly Vot- 

 vovské. Buštěhradské a Kladenské, 74 jenom na sloje hoi'ejších oddílů. Výtěžek může 

 se budoucně znamenitě zvýšili, nebof posaváde doluje se všude takřka jenom na po- 

 kraji, hlavní poklad leží ale v hlubinách nedotknut a zachován budoucím stoletím. 



Ku konci zbývá podotknouti ještě jednu zeměznalcckou pamětihodnost tohoto hor- 

 niště, myslím totiž vyskytování se čediče (Basalt), který na třech místech jak útvar ka- 

 menouhelný tak i křídový proráží. Nejhlavnější čedičový vrch tvoří Ríp, dle Davida 238 

 sáhů nad hladinu severního moře povýšený, který se malebně v podobě širokého zvonu 

 z ki-idové vysočiny mezi Roudnicí a Hořejšími Beřkovicemi vypíná. Temeno jeho nese 

 starobylou kapli sv. Jiří a panuje nad rozkošnou krajinou, jejížto severní kraj půvabným 

 mezihořím u Litoměřic rozkošně se ukončuje. Čedič této hory jest velmi chudý na 

 olivín, sloh jeho jest neurčitě deskovitý a sloupnalý, a sice tak, že se řídí dle obrysů 

 hory, lak že nezřetelné sloupy dle oubočí se kloní. Velmi pamětihodná jest úchylka 

 magnetické jehly, která se na této hoře jeví. Na rozličných místech uchyluje se totiž 

 severní konec jehly bud k východu bud k západu, nikde ale nemíří k severu, tak že 

 patrně hora sama co magnet na jehlu oučinkuje. Zevrubným skoumáním čediče objeví 



