218 



se ovšem, že se skládá z jinorazu a pěliliipu cHonihlende und Augit), z nerostu zeolí- 

 thového a niagnelové železné rudy, a již z toho dala by se úchylka jehly vysvéllili. 

 Nebyla by ale snad také ta domněnka ncdflvodná, že taková osamolnělá hora, jako Říp, 

 neustálým proudem vCIrným ošleliávaná, jako veliký elektromagnet působiti může. 



Druhý čedičový vrch jest Slánská hora, nad okolní kamenouhelný pískovec 

 asi 35" vyzdvižená. Zde již pozoruje se hojněji olivín , jehla magnetická uchyluje se 

 též, ale v menší míře nežli na Řípu. Vůbec známa jest studánka slaná, která u oupatí 

 léto hory se prýští a dle pověsti městu původ dala. Vědecký analytický rozbor její není 

 dosaváde znám; v jedné libře obsahuje prý až na 14 granů kuchyňské soli. Že ne- 

 rostní látku svou, jako mnohé jiné studánky, v Litoměřickém mezihoří čerpá, jest 

 domněnka nejbližší, a důkladný rozbor její a okolního kamení byl by i z geologických 

 ohledů velmi zajímavý. 



Třetí čedičový vrch jest Vinařická hora mezi Vinařicemi a Třebichovicemi, 

 podlouhlý to hřeben s dvěma kupami, s horninou té samé povahy jako na Slánské hoře. 

 U Vinaříc objímá křídový pískovec tuto horu, která u Třebichovic silným svahem do 

 údolí padá. Tyto tři hory jsou takřka předvoj rozsáhlého čedičového pohoří Litoměři- 

 ckého, které dlouho po usazení vrstev uhelných a křídových z hlubin země co plu- 

 tonský výrobek vystouplo. Nebof i nejnovější usazeniny hnědédo uhlí jsou u Bíliny a 

 Litoměřic čedřčem poraženy. V ohledu tom jest ale velmi památná ta okolnost, že sou- 

 sední vrstvy pískovce a opuky nejsou vyzdviženy kolmo, jak by se při vystoupení lak 

 mohutných hor očekávati mohlo. Naopak zachovávají vrstvy i v nejbližším okolí podo- 

 tknutých hor svůj přirozený úklon, lak že nic jiného nezbývá, leč přijmouti, že čedičová 

 hmota ze skulin roztržením povstalých vystoupla, na převrat vrstev ale žádného nebo 

 jen nepatrného vlivu měla. 



Nástiny životopisu českých pinrodoskumcň. 



Od Dra. Viléma VVeitenwebra. 



III. Kašpar hrabě Šternberg. 

 (Dukoucenl.) 



Nyní přijdeme ke skutku pro rozkvět českého přírodozpytu veledůležitému, ano 

 rozhodnému. Hrabě Šternberg totiž byl jeden z prvních mezi oněmi šlechetnými vla- 

 stenci, kteří r. 1818 pojali krásnou, následků plnou myšlénku, již konečné r. 1822 za 

 nejvyššího purkrabího Františka Ant. hraběte Kolovrata L iebš t einskéh o 

 uskutečnili, myšlénku založení národního Musea českého. Ode všech vzdělanců našich, 

 ano od celého českého národu vděčně uznány jsou neúnavná péče i oběti v každém 

 ohledu veliké, jimiž hrabě Šternberg, tou jedinou zásluhou již pro nás nesmrtelný, vla- 

 stenský tento ústav v čase dosti krátkém k onomu slušnému postavení přivedl, z jakého 

 se právem těší doma i v cizině. Mezi velikolopými příspěvky, obětovanými od mnohých 

 šlechetníků vlasti naší při založení Musea, v čele stojí dar Šlernbergův, jehož cena 

 skrovně by se páčila přes 50.000 zl. stř., při čemž některé věci opravdu jsou neoceni- 

 telné. Odevzdali ihned 4000 svazků nejdražších přírodovědeckých spisů, krom toho bo- 

 hemica v počtu 500 a všecky své sbírky, mezi nimiž bylo 30 beden kopanin a na 



