220 



1837 patnácté své shromáždčni držel v našem Českém královském městě, nemohla volba 

 předsedy čili prvního jednatele padnouti na žádného jiného z Pražských učenců, nežli 

 na proslaveného Nestora přírodních věd. Jakkoli však čestné toto uznání jeho vědecké 

 činnosti hraběte Sternberga těšilo, s druhé strany vzbuzovalo u něho obávání, že ve 

 svém vysokém stáří — meltě tenkráte již 76 let — a jmenovitě při své denně se vzmá- 

 hající nedoslýchavosti a slabosti zraku nebude moci vyhověti všemu, co se při takových 

 příležitostech od předsedy požaduje. Že ale vůbec vysoce vážený stařec v oborech ou- 

 ředních i soukromých co nejvřeleji podporován byl, odbylo se ono Pražské shromáždění 

 způsobem docela uspokojujícím i nezůstalo pozadu za žádnou z předešlých čtrnácti 

 schůzek. Ouřední zpráva, podaná o něm tiskem od hraběte Šlernbcrg-a a druhéiio je- 

 dnatele prof. dra. Krombholze (viz lit. č. 74), místněji rozebírá tehdejší jeho činnost. 

 Obzvláště zajímavá byla učená a duchaplná řeč, kterou hrabě Šternberg s ohněm téměř 

 mladistvým schůzku otevřel a která má nepomíjející literárně historickou cenu. Srovná- 

 vali v ní stav přírodních a lékařsHjch věd v Čechách, jaký byl roku 1348 při založení 

 vysokého učení Pražského, s týmž stavem r. 1837, v kterém odbývalo se v Praze shro- 

 mážděni německých přírodozpytců a lékařů. 



Vedle prací, které jsme posud vyjmenovali, zanášel se hrabě Šternberg již od r. 

 1834 ještě jiným učeným dílem, totiž pragmatickou historií českého hornictví a horni- 

 ckého zákonodárství od nejstarších dob. Co majitel důležitých dolů byl Šternberg sám 

 znalec té věci, a podporován od svého hospodářského ředitele pana Václava Pauka 

 a našeho vysoce učeného Palackého, jakož i jiných ještě učených mužů a úřadníků 

 hornických jak domácích tak zahraničních, i maje volný přístup k veřejným i soukromým 

 archivům a knihovnám v málo letech dokončil toto své důležité dílo , které v rocích 

 1836^38 ve dvou dílech tiskem vyšlo (viz lit. č. 68). Ku prvnímu dílu připojena jest 

 chronologicky spořádaná, rokem 1045 počínající, až k roku 1555 dosahující sbírka listin 

 týkajících se českých dolů. Díl druhý obsahuje stručný kritický přehled všech na 

 hornictví se vztahujících zákonů a zemských nařízení, od 13. století až na začátek 

 16. vyšlých. 



Mezi tím zabýval se hrabě Šternberg též ptíležitě vyšetřováním tak nazvaného 

 Kammerbilhlu mezi Karlovými Vary a Františkovými Lázněmi, vyhořelé to někdejší sopky. 

 Již r. 1822 ve společnosti jiných dvou výtečníků vědy, Gothe a Berzelia, zpytoval 

 zajímavou tulo krajinu^ a po více let dal tam potom na své outraty kopati , kteréžlo 

 práce nehojiié výsledky *) uveřejnil v i'ečích svých při valných schůzkách národního 

 Musea r. 1835 — 37 držaných. Nad vchodem do štoly, ve které se kopání dalo, až posud 

 černá tabule se zlatým nápisem a rokem 1837 připomíná navštíviteli těch míst slavné 

 jméno hraběte Kašpara Šternberga. 



Tak šlechetný tento výtečník věnoval větší část dlouhého svého života vznešené 

 vědě, v jejížto službě daleko široko se proslavil. Nesloužil on však vědě toliko vlast- 

 ními, velmi znamenitými pracemi, nýbrž i prostředně vysokomyslným podporováním ji- 

 ných zasloužilých učenců. Jako pravý Mecenáš oučinlivě se vždy ujímal naděje plných 

 synů vlasti, nastupujících dráhu učenou, i byl jim nápomocen k budoucímu jich čestnému 



*) Teprv r. 1839 předložil prof. VVlmmer \e Vratislavi mineraloa;ické sekci slezské společ- 

 nosti některé kasy Kammerbuhlské lávy, zaslané od faráře Marti usa, při čemž obracel 

 pozornost ua jejich úplné se shodováni s čedičovou lávou islandskou a Vesurskou. 



