232 



Přiložený dřevořez (ob. i.) představuje ideální průřez houby s 



(Obr. 1.) 



vláknem stoliráte zvětšeným. Představíme-li 

 si nyní, že houba z celého svazku takových 

 vláken se skládá, obdržíme pravé ponětí o 

 její budově. Že ostatně tento výklad není 

 pouhá drobnohledem namáhavě dobytá smy- 

 šlenka, dokazuji jednotlivé rody hub, k. p. 

 Hypochnus a Dakryomykes , v nichžto se je- 

 dnotlivá vlákna na celém svém běhu sledo- 

 vati a od ostatních odděliti dají, jak to při- 

 ložený výkres (obraz 2.) rodu Hypochnus 

 dosvědčuje. 



Kloboukové houby mají s některými ji- 

 nými rody hub tu zvláštnost, že všechny je- 

 jich semenní buňky čili výtrusy, jimiž se bu- 

 něčná vlákna ukončují, na určitých místech 

 se objevuji, u muchomůrky na lupenech pod 

 kloboukem, na houbě zapalovací (Poliporus ignarius), která často na vrbách roste, v 

 malých dírkách na dolejší straně. 



Poněvadž pak část plodonosná Hymenium se nazývá a u těchto hub zvláště vy- 

 vinuta jest, nazývá se celý řád těchto hub : Hymenomyketes. Podotknul jsem právě 

 výjev, který musí býti vyložen, řekl jsem totiž, že kloboukové houby své výtrusy vždy 

 na určitých místech mají. Mohl by někdo namítnouti, proč nevyrážejí výtrusy na roz- 

 ličných místech, jedny dole, druhé na hloubku, jiné na klobouku atd. Námitka tato zdá 

 se býti sice nesnadná k vysvětlení, ale v porovnání s plísněmi můžeme ji předce 

 objasniti. 



Poznali jsme již před tím, že plíseň celou řadu buněk vytvořiti musí, dříve nežli 

 výtrusy se vyvinouti mohou ; ze spleteného podhoubí musí dříve vyrůsti kmen a na něm 

 větve, pak teprva objeví se semenní buňky. Zrovna tak jest to také u kloboukových 

 hub, které, jak jsme viděli, nic jiného nejsou, nežli svazek plísňovitých vláken. Dříve 

 se musí vytvořiti vlákna, a na nich teprva rozvětvená lálka klobouku s plodonosnými 

 lupeny. V stejném průřezu nalézají se tedy v houbě stejné buňky, v nestejném ne- 

 stejné. Tof jest právě zvláštnost nízkých těchto rostlin. Poznáme později ještě jiné 

 rostliny, v nichž to jest docela jinak, totiž v každém průřezu rozličné ústrojí, jako 

 n. p. ve stromě, kterýž má na povrchu kůru, pod ní lejčí, pak dřevo a konečně dřeň. 

 První stopy rozličnosti mezi vnitřkem a zevnitřkem objevují se sice také již u mu- 

 chomůrky, jako vůbec nízké rostliny již stopy vyšší ústrojnosti v sobě nesou. Nebof 

 v průřezu na dolejší části hloubku poznáme, že zevnitřní buňky jsou větší a plošší 

 nežli vnitřní, ale lot jsou právě jenom stopy; v celku jest rozdíl mezi průřezem sosny 

 a houby nápadný. Též jest rozdíl mezf barvou povrchu a vnitřku, nebot klobouk jest 

 u muchomůrky na povrchu krásně červený, vnitřek bílý. Příčina toho leží patrně ve 

 světle, jako u všech ostatních rostlin, jejichž květy svou pestrou barvou nás baví. Jako 

 u těchto promění se i u hub potravní šťáva na povrchu a objeví se pak co barvivo. 



O potravě hub a o závislosti zrňstu jejich od půdy, jest jako u vyšších rostlin, 

 málo s jistotou známo, ačkoliv zde při jednoduchosti ústrojí předce snadnější náhled 



