260 



číhají klepeta račí a ostré zuby vodní myši v zálohách baheiiiiích anebo přissají se pi- 

 javky k nohoum brodícího se hocha. A předce jest tento nepatrný živul v sladkém 

 vodstvu pevnin vyvinutější, což vůbec o životu na pevnině platí. Řasy (Algae), jediné 

 to rostliny mořské, jsou v našich potocích pouze drobnohledné, a též z nižších tříd 

 zvířat vyskytují se pouze malí zástupcové. Ale kvetoucí rostliny plovou na hladině vodní, 

 a tisícero larv hmyzu, brouci, pavouci, hemží se ve vodě. Pozorujme vodní strouhu 

 z jara. Vodní rostliny s tence rozdělenými listy, které na nezamrzlém dně v zimě dří- 

 maly, vystupují s pupeny krásně zelenými do výšky. 



Mezi nimi pohybují se mloci s ploským vlnitým ocasem a potápějí se žlutokrajní 

 vodní brouci, lovíce hravé rybičky nebo neobratnější larvy hmyzu. Nad nimi dlouhonohé 

 žáby domáliají se břehu několika ráznými pohyby, mezi tím skákají jiné s kraje v dlou- 

 hých skocích dolů. Užovka vine se travou a blíží se k břehu, brzo jest viděti hlavu 

 její brzo ocas, teJ se kroutí vodou jako pružný prut; žáby na vlhkém kamenu zpoči- 

 vající, které se dlouho nepohnutě do oblak dívaly, rozskakují se polekány na všechny 

 strany. Jenom nezkušeného mloka uchytí ještě chytrá užovka a vecpe jej do šířícího 

 se hrdla , ačkoliv se mlok co možná braní *). Krk její se nyní nadme, spokojeně za- 

 hrává si žíhadlem (rozeklaným jazykem) a ukryje se opět v trávě na protějším břehu. 

 Larvy friganid, v trubkách z písku slepených uzavřeny , vlekou se na mělkém břehu. 

 Dravé larvy sídel číhají pod listy vodních rostlin na kořist, kterouž čelistmi klešfnatými 

 uchopují. 



Nastane léto. — Řasy leží v hustých zelených povlacích na vodě, a jenom silná 

 žába kleslí si jimi cestu. Vodní rostliny vystoupily již z vody a rozšiřují své listy, mezi 

 nimiž zde onde bílý neb žlutý květ vyniká. Leknín a stulík pokrývají celé rybníky, a 

 pod jejich širokými listy visí nesčíslné množství hlemejždů a pijavek, nad velkým květem 

 jejich víří celé sloupy komárů. Útlá vážka vznáší se nad vysokým rákosem, proměnivší 

 se z neobratné larvy v lehce okřídlený hmyz, a jako jestřáb vrhá se na vodní mouchy 

 a slabší zabloudilé motýlky. Dlouhonohá hydromeira míhá se v střeihbilých postupech 

 po pružné hladině, a mezi tím pohybují se jako stříbrné kuličky vodní pavouci, bublinou 

 vzduchovou obejmutí, po hladině. Žabina, která z jara v podobně průhledných zrneček 

 vodu pokrývala, promění se nyní v zástupy tmavohnědých pulců, kolem nichž draví vodní 

 brouci tancují. Žáby a ropuchy skřehotají, komáři víří v povětří, pěvci šveholí v roky ti, 

 vše dýše čilý život. 



Ten samý čilý život spatříme opět, když kapku vody z těch samých míst pod 

 drobnohledem skoumáme. 



Tak tedy všechno oplývá životem, i nesmírné moře i nepatrná kapka ze stojaté 

 vody, a to životem co do množství mnohem mohutnějším, nežli na pevnině, ačkoliv 

 méně bohatým na rozmanitost tvarů. 



*} Videi jsem jednou úžovkn, Jak chytila velikou žábu pouze za zadjii nohu, tak že ještě třemi ostat- 

 ními skákati a hada za sebou vlécl mohla. Kouečné se ale užovka kolem keře zavinula, 

 a navzdor všemu bránění k velikému mému podiveni žábu poznenáhla polykala, až konečně docela 

 ji pohltila. 



