266 



množství vyskytují se Icprva v teplýcli mořích, tvoříce kolem celé zcm5 pás , zárovný 

 s rovníkem, kterýžto pás severně až k 30", jižně až k 25" šířky zasahuje. Bydliště 

 jejich obmezuje se tedy na střední teplotu 20—29" v hořejších vrstvách mořské vody. 

 Objevení se korálů u Bermudových ostrovů v 32" sev. šířky pochází jenom od místních 

 okolností, poněvadž tam proud Golfový, z jižních moří teplou vodu přivádějící, teplotu 

 vody zvyšuje a vývin korálů podporuje. 



Taktéž zdají se dle novější zkušenosti meze do hloubky přísně ustanoveny býti. 

 Ačkoli v tom ohledu pozorování Ouoy-e, Gaimarda, Chamissa, Ehrenberga a jiných do- 

 cela nesouhlasí, potvrzuje se předce novějším skoumáním, že větší žijící koraly hlouběji 

 nesahají, nežli až do 20 provázců (20") hloubky. Pro Červené moře udává Ehrenberg 

 jenom 9 provázců hloubky. Z větších hlubin vytáhly se jenom menší tvary nebo ode- 

 inřelé úlomky větších kusů. Y těchto hloubkách zdá se tedy značný tlak vody, nedostatek 

 kyslíka a světla, k vyvinuti živých barev polypů bezpochyby potřebný, dalšímu sestupo- 

 vání určité meze ukládati. Také do výšky nepřesahují určité meze, v tichých vodách 

 leží 4 — 6' pod hladinou odlivu. Nad hladinu moře nevyzdvihují se nikdy, poněvadž na 

 suše za krátko odemírají. •> 



Jednali jsme dosaváde o poměrech a výminkách života polypů vůbec a těch 

 zvláště, jejichž přičiněním korálové útesy povstávají. Obrátíme se nyní k útesům samým, 

 pojednáme o velikosti a tvaru i původu jejich, o čemž ovšem až dosavad rozličná mí- 

 nění panují. Korálové útesy nalézají se v pásmu podotknutém, zvláště v Tichém oceánu, 

 v sousedství čelných ostrovů, které tam jako zelené oasy z bezmezné pouště vodní vy- 

 stupují, pak v Indickém a Západoindickém ostroví, na východním břehu Afriky a v Čer- 

 veném moři. U vybudování těchto útesů nezúčastňují se ale všickni polypové s vápen- 

 nými kmeny, nýbrž hlavně Caryophillidy, Cladocory, Astraey, Maeandriny , Poryly, Ma- 

 drepory se svými čelnými odrůdami , pak Millepory , Poecillopory ald. , kdežto menší 

 druhy na odemřelých částech jejich se usazují a neupevněné, jako k. p. Fung-iny, v me- 

 zerách jejich se ubytují. Ale i na útesu samém volí sobě každý rod nejpřiměřenější 

 místo. Pevné kulovité Asiraeidy a Maeandriny uhošfují se nejraději na zevnitřní straně, 

 kdežto vlny nejsilněji se odrážejí, křehčí tenkovělvé rody usazují se na vnitřní ochrá- 

 něné straně okrouhlého útesu, v jehož slředu, tichou vodou naplněným, množství moř- 

 ských zvířat útočiště a hojnou potravu nalézá, zvláště holothurie a některé rody ryb, 

 kteréž se živí měkkými polypy v kmenech vápenných se zdržujícími. V četných meze- 

 rách korálových útesů hemží se zástupy pestrých ryb, mořských ježků, houfy beztvarných 

 holothurií, hejna rozmanitých krabů, celé osady jedno- a dvojmíseCných měkkýšů a 

 množství jiných nižších zvířat, jimiž se filý život v korálovém útesu sestřeďuje. Všickni 

 cestovatelé shodují se v tom, že nejživějšími barvami nádheru takovýchto míst popisují, 

 ba nejprosaiClější sloh některého přirodoskumce nabývá pak více méně básnické barvi- 

 tosti. Jakožto přiklad uvádím zde doslovně místo z cestopisu Inkesa, který v letech 

 1842 — 1846 Jižní oceán navštívil. 



„Spousty Maeandrin a Astraeid vyznačovaly se podivně mezi listnatými a pohá- 

 rovými rozšířeninami Explanarií a mnohonásobně rozvětvenými Madréporami a Seriato- 

 porami, které dílem prstovilě, dílem stromovitě rozloženy byly nebo v nejpůvabnější 

 rozvětvení se rozšiřovaly. Barvitost byla nevyi-ovnaná. Živá zelenost střídala se s hnědou 

 a žlutou barvou s nádhernými purpurovými odstíny, k čemuž se bledší rudohnědé barvy 

 až do nejtmavějších modrých píiiněšovaly. Jasně červené, žluté a broskvové Millepory 



