274 



připevňují, buď málo buď nic vyvinuté; také jsou zvířata mladá chránčna před všelikou 

 nebezpečí svými rodicemi, nepotřebují tedy sil k obraně své, podpora těla, totiž kosti, 

 jsou tedy ještě slabé a z velké části skládají se ještě z chrupky, na kterou obzvláště 

 upozorňuji; jsout totiž zvířata, jejichž podpora dílem z kostí dílem z clirupek, jiná, je- 

 jichžto podpora jen z chrupek záleží a t. d. 



Začněme s kostmi lebcčnimi. 



(I. III. V. 1.) Kosti čelní (ossa fronialia) jsou dvě, které u mnohých ssavců v jednu 

 srostou. Každá se rozvrhuje v tři částky, kteréžto jsou: částka lebeční vodorovná, 

 tenká, jenžto má čtyry kraje a dvě plochy: kraj přední vykrouhlý se špičatým výrostkem, 

 který se mezi hořejší čelisf (I. — V. 16.) a výrostek dlouhý mezičelistní C'- l'I- 1^) 

 klade; kraj zadní pookrouhlý ; kraj vnitřní docela rovný, spojující se s druhou koslí 

 čelní; kraj zevnitřní vykrouhlý, z jehožto prostředku vyniká částka nadočni k 

 poloměsíci se podobající. Plocha zevnitřní je naddutá, vnitřní poddutá, na ní je upe- 

 vněna částka oční co v á, která s kostí přední klínovou vnitřní stěnu očnice tvoří. 



Kosti čelní spojují se: mezi sebou (což se samo sebou rozumí), s kostí nosní 

 (1. III. V. 25.), s výrostkem kosti mezičelistní (I. — V. 17.), s hořejší čelistí (I. — V. 

 16.), s koslí slzní (III. V. 22.), s přední kosti klínovou (II. IV. YI. 8.), s šupinou skráňovou 

 (I. — V. 9.) a s koslí temenní (I. III. V. 2.). 



Kosti temenní (ossa parietalia) jsou dvě (I. III. V. 2.), též u mnohých ssavcfi 

 v jednu srostoucí, k. p, u přežívacích. 



Každá má čtyry kraje, zevnitřní a okrouhlý je zaopatřen výrostkem , klerý ku 

 předu se chýlí a štěrbinu mezi šupinou skráňovou (I. — V. 9.), šupinou lýlní (I. — III. 

 VI. 4.) a kostí skalnou (I. — IV. VI. 11.) vyplňuje. Kdo si lebky dobře všimne, dokud 

 je v celosti (rádno je, aby každý, kdo se jednotlivými kostmi obírá, jednu hlavu celou 

 před sebou měl), přesvědčí se, že se výrostek kosti temenní (I. III. V. 2.) s podobným 

 výrostkem šupiny skráňové (I. — V. 9.) kříží. 



Ostatní kraje a povrchy pominu , an nic obzvláštního neposkytují a každý sám 

 jejich tvářnost uhlídá. 



Kost temenní (I. III. V. 2.) spojuje se : s druhou kostí temenní, s kostí čelní 

 (I. III. V. 1.), s šupinou skráňovou (I. — V. 9.), s kostí skalnou (I. —IV. VI. 11.), s šu- 

 pinou lýlní (I. — IIí. VI. 4.), s kostí mezitemenni (I. III. VI. 3.). 



(I. III. VI. 3.) Kost mezitemenni (os interparietale) jest malinká a tenká, nacházejíc 

 se mezi kostmi temenními (I. III. V. 2.) a šupinou lýlní (I. — III. VI. 4.). Nezůstane-li samo- 

 statná, sroste bud s kostmi temenními (I. III. V. 2.) neb se šupinou lýlní (I. —III. VI. 4.). 

 Kost lýlní (ossa occipitalia) dělí se na čtyry díly: 

 (I. — III. VI. 4.) díl lýlní neb šupina lýlní (squamma occipilis), 

 (II. IV. VI. 5.) díl zpodinový (pars basilaris), 

 (II. III. VI. 6.) dva díly kloubní (pars condyloidea). 



Díl lýlní (4) má dva povrchy. Povrch zevnili^ní je hřebenem ostrým rozdělen ve 

 dva oddíly; oddíl horní, skoro docela rovný, a oddíl dolní, na jehožto plochu svaly 

 lýlní se upevňují. Povrch vnitřní má tři neb čtyry důlky a dvě vysedliny od zatočenin 

 mozkových pocházející, což o všech površích vnitřních kostí lebečních platí. 



Díl zpodinový (5) skoro čtverhranný je tlustší. Kraj zadní je ostrý, přední tupý, 

 jehožto povrch skoro k osmice se podobající na kost klínovou zadní (11, IV. VI. 7.) přilehá. 



