27'J 



Linková (I. — IV. VI. 10), kost skalná (I. — IV. VI. 11.), šupina lýlní (I. — lU. VI. 4.), 

 (lil kloubní (H. III. VI. 6.). 



Výkr. IV. představuje hlavu s odíiatými kostmi nosovými (I. III. V. 25.), slzními 

 (111. V. 22.) a Celními (I. III. V. 1.), by se zjevily obě skořápky (IV. VI. 23.) a kost 

 silková (IV. V. 15.) v poměrech svojích. Kosti temenní (I. III. V. 2.), kost mezitemenní 

 (I. III. VI. 3.) a šupina týlní (I. — III. VI. 4.) jsou odňaty, aby bylo viděti obzvláště vnitřní 

 povrch kosti klínové přední s derou pro nerv zrakový (II. IV. VI. 8.), kosti klínové 

 zadní (II. IV. YI. 7.) s důlkem podvěskovým (v němž podvěsek mozkový leží), a kostí 

 skalných (I. — IV. VI. 11.) s otvorem zvukovodu vnitřního; mimo to se vidí povrchy 

 vnitřní šupiny skranní (I. — V. 9.), dílu zpodínového kosti týlní (II. IV. VI. 5.) a povrchy 

 zevnitřní několika již známých kostí. 



Výkr. V. ukazuje povrh zevnitřní kostí následujících: nosové (Os nasále, I. III. 

 V. 25.), mezičelisti (Os intermaxillare (I. —V. 17.), čelisti hořejší (Maxilla superior, 

 I. — V. 16.), kosti jařmové (Os zygomaticum, I. — V. 21.), kosti sítkové (Os ethmoi- 

 deum), s rádlem (IV. V. 15.), kosti radliční zvlášt (Vomer, II. V. VI. 24.), kosti čelní (Os 

 frontale, I. III. V. 1.), kosti slzní (Os lacrimale, III. V. 22.), kosti temenní (Os parietale, 

 I. III. V. 2.) a šupiny skranní (Squamma temporalis, I. — V. 9.). 



Výkr. VI. ukazuje povrch vnitřní kostí následujících: skořápky (Concha , IV. VI. 

 23.), kosti patrové (Os palatinum, II. VI. 19.), křidélkové (Os pterygoideum, II. VI. 20.), 

 obou klínových (Os sphenoideum anterius et posterius, II. IV. VI. 8. 7.), kosti bubín- 

 kové (Os tympanicum, I. — IV. VI. 10.), kosti skalné (Os petrosum. I.— IV. VI. 11.), 

 kostiček sluchových (Ossicula auditus, VI. 12. 13. 14.), dílu zpodínového (Pars basilaris 

 occipitis, II. IV. VI. 5.), dílu kloubního (Pars condyloidea occipitis (II. III. VI. 6.), šu- 

 piny kosti týlni (Squamma occipitis, I. — III. VI. 4.), kosti mezitemenní (Os interparie- 

 tale, 1. III. VI. 3.). Sama pro sebe stojí kost podjazyční neb jazylka (26.), od předu a 

 od strany vyobrazena. — 



Ostatní kostru ssavcú podám později. 



O povětrnosti. 



Od Dr. v. Kuiieše. 

 IV. 



Jedno z hlavních koleček velikého stroje meteorologického jest déšf. 



Již v nejstarších časech vůbec mělo se za to, že déšf povstává z vody výparem 

 vystouplé, když částečky její pro drobnost svou neviditelné, opět se spolu spojivše, tíží 

 svou dolů padali musejí. Za příčinou tohoto shuštění považovalo se oddazeuí, ztenčení 

 vzduchu, větry přiliskující oblaky k horám. Později, když výjevy elektrické blíže počaly 

 se pozorovati, počítána i električnost mezi příčiny deště. Nyní skoro všeobecně přijiiná 

 se výklad deště podaný od Huttona, že totiž pouhým smíšením se teplejších a stude- 

 nějších spoust vzduchových sraženiny povstávají, a to i tenkráte, kdyby obojí spousta 

 ani dostatečně nebyla nasycena. 



Jakož ze sady této dostatečně dá se vyložiti sraženina při dýchání lidí a zvířat, 

 neméně i ten úkaz často pozorovaný, že vnikající do teplého pokoje studený vzduch ihned 

 zplozuje drobounký sníh : lak dá se tímž způsobem vysvětlili původ každékoliv sraženiny. 



