292 



lístrojných předmětů učinil čluvĚli z větší části pomocí ití-emene, který zároveň fysi- 

 kovi k lomu slouží, aby liranulem rozdělil paprsek svěllový a outlýini mřraini vyměřoval 

 nejmenší, téměř nevidilelné prostory. 



An dáma v strojírně své nemůže pohřešiti skvostnélio velikého zrcadla, a dvorný 

 panáček zrcádko na měkký kartáček si přilepuje, aby je s sebou nositi a dle libosti 

 v něm zhlížeti se mohl, přirodozpytec vznešených výsledků nabývá pomocí zrcadla 

 a silného flintu. Křemenem zmocňuje se prchavého paprsku slunečního, který dle vůle 

 jeho musí mu ukazovati věci blízké i vzdálené, největší i nejmenší. Krátkozraký i da- 

 lekozraký hledají pomoci u křemenu, který jim paprsky světlové zachycovati a tak po- 

 řádati musí, aby každá věc stavěla se v přiměřenou dálku. Chce-li stařec čisti" slovo 

 boží, sáhá k brejlím ; lodní pak kapitán a vojenský vůdce, chtějí-li přehlédnouti daleké 

 moi'e neb rozsáhlé bojiště, berou do ruky dalekohled. 



Na mnoho mil daleko vidí po moři lodník skrz dalekohled, hvězdáři otvírá teleskop 

 výhled do všehomíra na tisíce milionů mil. Tajemství světa odhaluji se před ním, kte- 

 rýžto jediným zřením přehlíží nekonečné prostory a nepamětné časy. Hvězdy zjevují 

 mu věčné zákony světové. Jak mnoho povinni jsou křemenu Keppler, Galilei, Herschel, 

 Arago, Encke ! K jaké hojnosti nálezů dal podnět křemenitý písek, stav se v rukou lidských 

 sklem předmětovým, poddutým zrcadlem a broušenou čočkou ! Od výskurau k výskumu, 

 od pravdy k pravdě spěchal duch lidský od těch dob, co mu křemen otevřel výhled 

 do nekonečnosti všehomíra. On vyměřil dráhy hvězd na nebi, jejich velikost i čas 

 oběhu jejich až na nejmenší částici. Vznešený jest pohled na hvězdnalé nebe v jeho 

 slávě, ale vznešenější jest lidský duch pronikající vesmír a obsahující jej v celé jeho 

 nekonečnosti ! A k velikánským těm výsledkům jistě a bezpečné vedl člověka — křemen ! 



Ano, křemen uvádí člověka v říši velikosti, nekonečnosti; a však stejně bezpečně 

 uvádí ho též v říši malosti a drobnosti, mizící před jeho smysly. Vedle věžovitého teleskopu 

 Herschlova a Rossova pracuje drobnohled Schleidenův. Tu otvírá se v nepatrném prášku 

 nový svět, a meze všehomíra i v malosti ustupují do nekonečna. Kamkoliv zamíříš 

 drobnohledem, všecko všude životem jen se hemži. Kapka vody stane se nesmírným mořem, 

 oživeným nejpodivnějšími tvory v nemenším počtu nežli veliký oceán. Ano stejně ve- 

 likolepá jest nekonečnost světa mikroskopického jako světa teleskopického, a nesnadno jest 

 rozhodnouti, co zasluhuje většího podivení, zdali neobsáhlost světových soustav v ne- 

 konečném prostoru, aneb ústrojnost a tuhá životni síla oněch neviditelných zvířátek, 

 Jimž kapka vody jest celým světem. Křemen to jest, který nám otevřel obojí ten ne- 

 viditelný svět, tam na nebi i tuto v kapce, který vědu lidskou uvedl až na samý práh 

 nekonečnosti. Křemen jest vtělené světlo, ježto vidí i velikost skrytou v nedohledné 

 dáli, i malost ztracenou v neviditelné drobnosti. Jest to neúnavný duch nerostectva-^ 

 pudící k ustavičnému pokroku, jenžto stal se nástrojem hlubokého skoumání, rodištěm 

 živých božských myšlének. 



Ty, křemene, jsi slovo, ježto mluví příroda k člověku. V tobě hmotný, líný 

 kámen oduševňuje se v světlo ; hrubá hmota ve službě člověka ušlechfuje se v nástroj 

 myšlének. Ty v obili živíš tělo naše, ty nám připravuješ pohodlí, tys prostředníkem 

 vzdělanosti a poučuješ ducha. Tys živý příklad velikánského působení malých věcí. 

 Sláva tobě ! Kdyby Řekové byli znali působnost tvou , byli by tě oslavili v nad- 

 šených hymnech. 



