293 



O z r 11 s t u bylin. 



Od Julia S a I a. 

 III. 



O některý ch řasách Čili vodní ch vlase ch. 



Snad jsem již v předešlém čísle v pojednání o houbách trpClivost čtenářstva příliš napí- 

 nal, an nízké tylo rostliny neveliké dĎležitosti v životě obecném mají; tím více musím nyní 

 žádati o přívětivou pozornost při výkladu ještě nepatrnějších rostlin, totiž řas (Algae). 

 Ale právě skoumání těchto nízkých rostlinných tvorů stalo se v novější době přebo- 

 hatým zřídlem nových vědomostí v oboru rostlinosloví, tak že se tvrditi může, že skou- 

 mání řas v posledním desítiletí nauku rostlinářství více obohatilo, nežli jakékoliv skou- 

 mání v posledním století. Má-li se zrůst a život vyšších rostlin, o nichž později je- 

 dnali chceme, jasně a důkladně vyložiti, jest nevyhnutelně potřebí, nyní o řasách jednati. 

 Chci tedy, jako před tím při houbách, několik hlavních tvarů těchto vůbec málo známých 

 rostlin vylíčiti a pak některé všeobecné úvahy k tomu připojiti. — 



Zvláštní znak, jímž se celá třída těchto rostlin vyznamenává, jest ten , že jednot- 

 livé buňky, z nichž se řasy skládají, jistou samostatnost, totiž neodvislost od ostatních 

 dílů mají. Tato samostatnost jde často tak daleko, že jednotlivé buňky docela od sebe 

 se oddělují a pak svůj zvláštní obor proměn probíhají, a jenom svým původem z jediné 

 matky co části jednoho celku se poznávají. 



Jeden z nejnápadnějších příkladů této zdánlivé anarchie poskytuje obor druhu, 

 nazvaného 



Stygeoclonium steUare. 



Kameny, které leží na vlhké zemi, zdi, po kterých leče voda, kamenné nádržky 

 u studnic a také mokré klády a prkna potahují se obyčejně z jara jemným zeleným po- 

 vlakem, který se v příznivých okolnostech v zelený polštář proměňuje. Zelená tato 

 hmota jest zajisté každému známa : jedni ji nazývají zeleným blátem, druzí ji považují 

 za výsledek hnití, v čemž ale pravdy nemají ; nebof zelený povlak tento tvoří se teprva 

 polom, když hnijící těleso již v neúslrojné části se rozpadne, a voda, ve které hnilo, 

 docela se vyčistí. Podle Angličana Prislley-e, který tuto látku nejdříve drobnohledem 

 poněkud proskoumal, nazývá se také vůbec Pristleyovou hmotou. 



Nepouštěje se do výkladu mnohých domněnek, kterými se podstata látky této 

 v starší i novější době vykládala, budu raději hned vypravovati, co se pozorovateli ob- 

 jeví, položí-li kousek Pristleyovy hmoty pod silný drobnohled, který asi 400krát v prů- 

 měru zvětšuje. Dá-li se část podotknuté zelené látky na skleněnou desku pod drobno- 

 hled a rozředí-li se kapkou vody, spatří se, byla-li látka jasně zelená, nesčíslné množství 

 malých zelených kuliček, které se ničím krom velikosti od sebe nerozeznávají (Tab. XIII. 

 Fig. 1. a). 



Větší kuličky leží porůznu, menší a nejmenší v hustých chomáčích. Obrátíme-li 

 svůj zřetel k některé z větších kuliček, poznáme na ní tři části (Fig. 2. e), totiž zelený 

 měchýřek všude stejně zbarvený a u vnitř mnohem menší měchýřek uzavírající, na 

 povrchu ale co sklo jasnou polokoulí obejmutý. Tak se nám objeví jenom větší, nebot 

 menší představují se pouze co jednoduché zelené měchýřky, a vždy můžeme ještě menší 

 vyhledati, které, ač jsou 400krát zvětšeny, předce jenom co lesklé puntíčky vypadají. 



Tato nesmírná prvopočáteční maličkost přivádí nás k úsudku, že tělesa tato po- 



