304 



ačkoliv přemnoho rozmanitosti u nich bylo pozorováno a k vystavění soustavy upo- 

 třebeno, jsou tyto rozmanitosti přcdce tak proměnlivé a závisí z veliké části od vyvi- 

 nutí samého, že se jich k vytvořeni soustavy použiti nedá. K oučelu tomu musí se te- 

 prva vyvinutí všech druhů znáti, nežli se může k soustavě pi-ikročiti. — 



Užitek, jejž řasy lidské společnosti poskytují, není malý. U břehů mořských, 

 kde je vlnobití u velikém množství vyhazuje, slouží k mrvení, v Bretanii se suší a slouží 

 co palivo, v Irsku a Skotsku poskytují v čas nouze potravu. Dříve nežli Jod znám 

 byl, používalo se jich co dobrého léku proti zatvrzení žláz, a právě z nich vydobývá 

 se teď Jod, v lékařství tak důležitý. Z popele jejich vydobývá se již od starodávna 

 vebké množství sody, a ve Francii a Anglii jsou veledílny k tomu oučelu zřízeny. — 



Známost řas, lak jako i hub, jest výtěžkem nynějšího století. V starých spi- 

 sech není o nich ničelio zaznamenáno, středověk si jich tím méně všímal. Teprva 

 z počáiku 18. století obrátil Réaumur, ve všech oborech přírodozpytu činný, pozornost 

 svou také k tomuto předmětu. Ale jako Boillard při houbách , považoval on beze 

 všeho důvodu vlákna z kůry chaluh vyrůstající za mužská plodidla. Později se řasami 

 zaměstnávali Angličané a Francouzi, nepřišli ale k žádným značným výsledkům. Teprv 

 z počátku nynějšího století ukázal Vaucher svým vědeckým skoumáuím sladkovodních 

 řas pravou cestu, na které se pomocí drobnohledu, od té doby znamenitě zlepšenéiio, hor- 

 livé postupovalo. Znamenití přírodoznalci obírali se od té doby v Anglii, Francii, 

 v Němcích, v Itálii a ve Švédsku skoumáním řas, mezi nimiž nad jiné vyniká Sved A ga r d li. 



Zajímavé pohraniční boje povstaly v posledních desítiletích mezi botaniky a zoo- 

 logy. Tito připočítávali vše, co se pod drobnohledem pohybovalo, k živočichům, bo- 

 tanikové ale podle vyvinutí k rostlinám. Hádky tyto měly za následek, že se s obou 

 stran s největší zevrubností skoumalo, čímž se známost řas nemálo obohatila. 



Největší bojovník na straně zoologů jest Ehrenberg, a jeho dílem o ná- 

 levnících uvedlo se množství ras z řádu Diatomaceae a jiných v obecnou známost ; 

 právě jím udržuje se dosaváde boj nerozhodnutý, ačkoliv se vítězství na stranu bo- 

 taniků kloní. V nejnovější době podal Kiitzing nejdůležitější dílo o řasách. Vystavěl 

 novou soustavu, vyskoumal jejich lučební povahu a vyvinutí, a složil ve svém znamenitém 

 díle nesčíslné množství pozorování, které zajisté dají podnět k novému a důkladnému 

 rozřešení pochybných stránek. 



Lesy. 



Od Em. Purkyuě. 

 Kdo ze Čtenářův nepocítil již někdy půvabnost lesa? V letě občerstvující zápach 

 a chládek vane ze stinného lůna jeho. Když v poledne nad polmi vedrem vzduch se 

 chvěje a všechno kolem jako umrtvené dlí a umlká, aneb nanejvejš polní cvrček svůj 

 jednozvuký nápěv vrzá, vítá nás v chladném stínu lesa jemný a neustálý šumot listí, 

 a veselý zpěv ptačí. Košaté koruny a listnaté střechy drží nad námi při bouři a líjavci, 

 jakož i při zářícím slunci hostinný štít. V zimě, když pahorky a luhy nepřehledným 

 sněžným přikrovem se kryjí, objevuje se jenom ve kmenech lesních, že život v přírodě 

 docela nevyhynul; bory šeří se ještě v temné zelenosti uprostřed sněhu a ledu, a křik- 

 lavé zástupy havranů smetají s větví bukových a dubových nahromaděný sníh, který 



