306 



Abycliom rozličnost tohoto stromoví přehlídli, povšimněme si nejdříve oddílů, ve 

 kteréž lesníci k účelíim svým lesy rozvrhují. 



Lesníci rozeznávají lesy paix'zní, proslí-ední a kmenní čili vysoké. 

 Parezní les neobsahuje nikdy dospělé stromy, nýbrž jenom křoviny, a z něho 

 berou se tyčky a otýpky. K tomu účelu nasadí se do takového lesa jenom takové stro- 

 moví, které, když se u kořenu poseká, opět nové haluze vyhání, jako n. p. líska, bříza, 

 olie a dub. Dle toho řídí se tedy podoba takového lesíka. Podotknuté stromy neuse- 

 kávají se ale zrovna u kořenu, nýbrž asi půl střevíce nad ním, poněvadž vyrážejí to- 

 liko z pařezu. Jiné stromy, jako javor, osyka, lípa, habr a jilm, mohou se u samého 

 kořenu porážeti a vyhánějí pak predce nové pruty. Špendlící stromoví, jako jedle, 

 smrky a borovice, nemohou se do nízkého lesa sázeti, poněvadž ani z pahýlů ani z ko- 

 řenů nové kmeny nevyhánějí. Nízký borový les jest vždy pouze jenom mlazina. 



Prostřední les skládá se obyčejně ze stromů rozličného druhu; větší stromy se 

 vysekávají, aby se menší příliš nezastiíiovali, a tak dorůstají tyto i přibývá jich v síle. 

 Vysoký les obsahuje stromy značných kmenů, a sice jest bud světlý anebo uza- 

 vřený, bud čistý anebo smíšený. Světlý vysoký les podobá se již více k prostřednímu 

 lesu, poněvadž pod jeho vysokými a od sebe vzdálenými stromy křovina se ujímá ; 

 v uzavřeném vysokém lese ale, kdežto stromy stejné výšky blízko vedle sebe stojí, 

 všechny nižší kmeny z nedostatku světla zahynouti musejí. 



Čistý vysoký les obsahuje stromy jenom stejného druliu. Aby se s prospěchem 

 smíšený vysoký les vychoval, vybírají se k tomu takové stromy, které stejným způ- 

 sobem rostou nebo i v menším stínu se daří. Buk dobře roste vedle jedle ; jedle 

 a smrky výborně prospívají vedle sebe, bříza ale a borovice zakrní ve stínu jiných 

 stromů. V uzavřeném lese táhne se jeden strom druhým do výšky ; habr, sám pro sebe 

 nižší, dosahuje v lese stejné výšky s bukem. Tak zase buk, pro sebe klikatý, má 

 v jedlovém nebo smrkovém lese vy.soký, štíhlý kmen. Docela jinak jest to v lese tro- 

 pickém; tam se pohromadě nalézají všechny podoby stromů, a vysoko nad nimi klenou 

 se ještě koruny palem jako les nad lesem. Od stromu ke stromu vine se nepronika- 

 telná houšf pnoucích se cizopasných rostlin. 



Pařezní les chová obyčejně ve svém stínu množství pestrých květin, nebot do- 

 dávaje jim vláhy, připouští předce také světlo sluneční. V prostředním lese daří se již 

 více trávy a nižší zeliny, i ty pak zmizí konečně ve vysokém lese, který pouze na svém 

 kraji zelenou obrubu má. Tropický les bývá často tak hustý, že se pod ním na zemi 

 každé jiné rostlinstvo udusí, a jenom na světlejších místech vyvinují se ony nádherné 

 květiny, kterými své sklenníky zdobíme (Gloxinie, Balsaminy etc). Za lo nesou ale 

 stromy samy krásné květy, a cizopasné anebo úpoiikovité byliny pokrývají je až k nej- 

 vyšším temenům bujným listím a nádherným květem. 



U nás ztratily lesy již skoro všude svůj přirozený ráz, neb člověk je k svým 

 účelům tak jako obilní pole pěstuje. Pečlivě seje se semeno do záhonů a chrání se 

 před ptactvem, pak se outlé strůmky rozsazují a ošetřují, až se dospělé stromy vyvinou 

 a porážeti mohou. 



Pařezní les mýtí se vždycky po patnácti neb dvaceti letech, totiž vždy po takové 

 lhůtě, v níž lípa nebo javor v tyčky vzroste; vrby se mohou ovšem mnohem dříve se- 

 kali. V prostředním lese jest doba mýtění neurčila, poněvadž vyšší stromy se neustálo 

 porážejí a nižší pořade dorůslají; [noto se hodí nejlépe k menším slalkůin. Vysoký les 



