310 



nebe. Časlo také bývají ohony komet ohnuté, tak že se obyčejné zahýbají k oné kra- 

 jině, kterou kometa právě opustila, jakoby se ohon pohyboval zdlouhavěji anebo v běhu 

 svém s překážkami se potkával. Aby si čtenář věc tu zřetelněji představiti mohl, po- 

 dáváme tuto věrné vyobrazení několika znamenitějších komet, 



Takové komety, které toliko skiz dalekohled anebo jen s těží prostému oku jsou 

 viditelný a jichžto jest daleko větší poCet, často ani stopy ohonu nejeví, vyskytujíce se 

 toliko co kulaté anebo trochu vejčitó spousty par, které sice k středu svému se shu- 

 šfují, jádra však žádného nemají aniž čeho jiného, co by se považovati dalo za pevné 

 tělo. Hvězdy nejmenší velikosti zůstávají zřetelně viditelný i skrze onu část komety, 

 která se co nejhustější jeví, ačkoliv již dosti slabá mlha ty samé hvězdy oku našemu 

 dokonale zakrývá. Z toho jest patrno, že látka komet jest nad míru outlá a tak málo 

 hustá, že ani k našim oblakům, ba ani k mlhám našim porovnati se nedá. Zdá se, že 

 spousty kometové, budiž jejich objem jakkoli veliký, naskrze pronikány jsou od paprsků 

 slunečních, a že tedy nejenom povrch, nýbrž i vnitřní částky jejich světlo sluneční od- 

 rážejí, tak že ani není potřebí pokládati, že by tyto spousty měly nějakého vlastního, třeba 

 sebe slabšího světla. Nejspíše i jádro jejich nic jiného není nežli pára trochu více shustlá, 

 a veliká kometa snad nemá nic více hmoty, nežli některý z větších povětroĎů, jaké 

 často na naši zem padají a které bez pochyby jsou tak dobře těla kosmická jako pla- 

 nety , jen že mnohem menši. Také mění se objem jejich netoliko den ode dne, ale 

 každou hodinu podle zákonů ještě nevyskoumaných. Při vší skrovnosti hmoty své mo- 



