314 



V skutku není jinúho prostředku k pravému určeni obézního času komety, nežli pozo- 

 rování samého jejího návratu. 



Pročež vypočítávají se dráhy komet pouze tím způsobem, jakoby byly paraboly, 

 anebo jako schodnice, jejichž veliká osa jest nekonečně dlouhá, a s tím porovnávají se již 

 známé kometní dráhy. Nalezne-li se mezi tčmito některá, která s dráhou právě vy- 

 počtenou blízko anebo docela se srovnává, pak můžeme s jistotou uzavírati na totožnost 

 obou těch komet a tak oběžní část určitě ustanoviti. Tím způsobem určeny jsou 

 oběžní časy toliko pěti komet s dostatečnou správností, o nichžto, poněvadž ouplně 

 k niiší sluneční soustavě náležejí, tuto blíže se zmíníme. Komety tyto pohybují se vždy 

 mezi planetami, s nimiž jako země naše obíhají okolo slunce, kdežto ostatní na nc- 

 SMiirných svých dráhách daleko za meze planelní soustavy naší zabíhají. 



První z těchto pamětihodných pěti komet jest tak zvaná Halleyova kometa, vy- 

 znamenávající se některými zajímavými vlastnostmi , jež u žádné jiné v té míře spo- 

 jené nenalczáme. Jest to jediná ze všech komet dlouhoběžných, o níž zaznamenáno 

 jest tolik návratů, totiž deset. S jistotou můžeme ji stopovali až do proslředka pat- 

 náctého století, s jakousi podobností až k začálku křesťanského letopočtu. Náležít ona 

 k největším kometám, a z ní vážili jsme nejhojnějších známostí o těchto záhadných 

 tělech nebeských. Každé její se objevení provázeno bylo důležitým nčjakým odkrytím 

 anebo obohacením vědomostí našich o světě kometovém. 



Oběžní čas komety léto obnáší 75—76 let. Veliká osa JL!Jí dráhy jest tedy 

 skoro osinnáelekrát větší nežli veliká osa dráhy zemské, obnášejíc 744 milionů mil. 

 Nejmenší její vzdálenost od slunce není větší než tři miliony mil. Běh její jest zpá- 

 teční, od východu na západ. V přisluní dělá za hodinu 59,000 mil, pohybujíc se ěly- 

 rykrát lak rychle jako země; za to v odsluní jde patnáctkrát zdlouhavěji nežli země, 

 dělajíc za liudinn toliko 980 mil. Dráha její tak jest položena , že nikdy nemůže se 

 přiblížili k zemi. Posledníkráte objevila se v posledních měsících r. 1835. 



Druhá kometa, jejíž oběžní čas toliko půlsedmaletý určitě jest ustanoven, jest 

 kometa Biely. Bylaf již vícekráte pozorována na blízku svého se vracení do přisluní, 

 a to v letech 1772, 1806, 1826, 1832 a 1845. Poslední její objev poskytoval největší 

 zajímavost. Kdežto dříve ukazovala se vždy jenom co rozmazaná mlha s malým 

 jádrem a malým ohonem, objevila se v lednu 1846 co dvojitá kometa. Obě těla po 

 celý čas viditelnosti své podržela prvotní vzdálenost svou od sebe, pohybujíce se na 

 nebi s rychlostí stejnou, tak že nemohlo se o tom pochybovati, že jsou to těla spojená, 

 společnou cestu ve prostoru konající. Jasnější z těchto dvou komet stála trochu jižněji, 

 a následovala slabší kometu v zdánlivém denním pohybu. U obou jevila se stopa malého 

 ohonu, stojícího kolmo na čáře obě komety spojující. 



Tato kometa r. 1832 z nedorozumění mnoho obyvatelů zemských bez příčiny 

 polekala. Dráha její totiž položena jest tak, že se velice přibližuje k dráze zemské, 

 a že není nemožno, aby někdy se ji též dotkla; země samé však, jak samo sebou se 

 rozumí, mohla by se dotknouti jen tenkráte, kdyby se tato právě v témž bodu nalézala. 

 Roku však 1832 i 1846, když tato kometa posledníkráte se objevila, byla země od bodu 

 toho daleko vzdálena. A kdežto dráhu télo komety úplně známe, můžeme s jistotou 

 předpovídati, že v nejbližší budoucnosti takové nebezpečné setkání místa míti nemůže. 

 Později pak pro znamenité se měnění dráhy kometní následkem poruchů nebezpečen- 

 ství takové ještě se zmenšiti musí. Ostatně mělo by obávání se srazu s nijakou ko- 



