317 



v haldách n Hradových Střimellc nalézá se na kusech popsaného břldličnatého kamene 

 miiožstvi malachitii a měděného lazuru, tak že p. Rčidl, který nyní zašlé doly opět otvírati se poku- 

 suje, celé hromady léto měděné rudy z hald vybrati dal. Abych se přesvědčil, zdali tento malachit 

 z jiných měděných rud teprva na haldách nepovstal, pátral jsem po těchto rudách, a skutečně nalezl 

 -jsem brzo jednotlivé kusy hrubozrného granitu, v němž železný a měděný kyz vtroušen a z části 

 již v malachit proměněn byl, an okysličeuim a sloučením s uhličnatkou tento uhlan měďnatý se 

 vytvořil. Granit tento zdá se zde tvořiti ne příliš mocnou sloj, v níž couk kyzový se táhne. Také 

 v okolní břidlici zdá se zde onde kyz měděný obsažený býti, ačkoliv jednotlivé kusy jen malachit 

 obsahují. 



Z tohoto naleziště zdá se mi nynJ, že se původ malachltu snadno vyložiti dá. Poněvadž pí- 

 skovec zdejší z rozdrobeného kameni prahor povstal , přišly do něho také kyzy , a ty se lučebním 

 postupem v malachit proměnily. Ole mého mínění a podle toho , co dosaváde odkryto jest, nemůže 

 tedy malachit v pískovci pravidelné sloje tvořiti, nýbrž bude právě tam nejvíce nahromaděn , kde 

 kyzonosný granit látku k utvoření pískovce poskytl. Taková příznivá místnost jest právě v Chrasti, 

 kde p. Theer své doly má, a bezpochyby také u Hradových Střimellc, kde se p. Hiidl o dobýváni 

 malachitn pokouši. Ještě jednou se vyskytl malachit na jedné haldě na výšině mezi Skalici a Hra- 

 dovými Střimelicemi. Halda ta skládala se z dioritové břidlice a četných kusů kláceného vápence. 

 Na tomto vápenci pozorovaly se často kůry malachitn a mědéného lazuru, jakož 1 shluky leštěnce. 

 V jinorazovém kamení jsou zde na dvou místech dosti mohutné čoky hlaceného pravápna uloženy, 

 jeden na gruntech Hradových Střimellc, druhý na skalnatém vrchu naproti Skalici. Ony kusy vá- 

 pence s malachitovou korou a leštěncem pocházejí ze sousedství Střimelického vápna. 



Nejpamátnější poměry objevují se ale v rokli, která se od Skalice vzhůru táhne podle pě- 

 šinky ke Koceradům vedoucí. V rokli této panuje mimo jinorazovou břidlici silně zvětralý diorit, 

 a v tom leží mohutné nepravidelné ložiště louhově zeleného hadce (serpentinu) , mnohonásobně vá- 

 pennými žilami prošlehaného. Hadec tento míchá se dále opět s jiuorazem a obsahuje v sobě také 

 nezřetelná zrna granátu, tak že z toho všeho nejpodivnější směs hornin povstává. 



V geologickém ohledu náleží tedy tato krajina k nejznamenitějším místnostem našich pra- 

 hor, a nebude snad jiného naleziště, kde by se původ hadce (jako ostatních prahorniu obyčejně ohni 

 připisovaný) pro své zdejší spojení s vápencem na mokré cestě tak patrně vyložiti dal, jako zde- 



Jan Krejčí. 



Dinotheritim giganíeum, u Abtsdorfu nedaleko České Třebové nalezené. 



Na hrázi, po které u Abtsdorfu železnice běží, nalezly se nedávno^ znamenité zbytky pravě- 

 kého zvířete, kteréž zvláštní obezřelostl tamějiího assistenta p. Volkmara a dozorce p. Štěpánka 

 «e TŠl pozorností vykopány a uloženy byly, načež se panu dvornímu raddovi a policejnímu řediteli 

 v Praze, rytíři S a cher-Masochovi, o zvelebeni českého Musea vždy velebedlivému, podařilo tyto 

 vzácné zbytky pro sbírky tohoto Musea zjednati. Podávám zde o tomto zajímavém nálezu jenom 

 předběžně krátkou zprávu. Podotknuté zbytky představují část kostry ohromného pravěkého ssavce, 

 Dlnolherium giganteum nazvaného. Kostra tato ležela v jílu , skrze nějž jest železnice prokopána 

 a kterýž se množstvím mořských lastur a nezřetelných otisků rostlin vyznamenává. Vedle kostry 

 samé ležel veliký kmen sosnový, velmi málo proměněný, tak že se ještě řezati dal a na tenkých od- 

 řízcich pod drobnohledem všechny buňky dřeva, jako na čerstvém kmenu, poznati se mohly. Není 

 pochybnosti, že jíl byl zde uložen u břehu moře , které v pravěku Moravu krylo a až k českomo- 

 ravskému pohoří dosahovalo; možno též, že zde právě u Abtsdorfu bylo ústí nějaké řeky, která 

 z Čech plynula. Nebof z p»lohy kmenu a kostry dá se souditi , že před svým uložením ve vodě 

 byly povalovány a jmenovitě zvíře již hnitím porušeno, což by při ústí řeky snadno se státi mohlo. 



