325 



vábné huštiny zdobí lysé skály, jejichž nepřistupnější místa břeítanera a kozím listem 

 se potahují. Zde sídlí také aloe a kaktus, oba sice původu cizího, ale dávno již v Itálii 

 zdomácnělé ; sem tam vystupuje už také datlová palma, ačkoliv teprva severní Afrika 

 pravou její vlastí jest. Na březích more Slředozemského vyskytuje se ale hojně nízká 

 vějířová palma (Chamacrops) s tuhými listy, které jako kapradiny husté chvosty tvoří. 



Vedle myrtových keřů jsou na skalách, zvláště ve Španělsku a Řecku, zvláštní 

 dubové křoviny rozšířeny, od našich dubů docela rozdílné. Jest to dub korkový (Quercus 

 Suber) , hálkovec (Quercus infectoría), česvina (O- Hex). Listy těchto dubů nápodob- 

 ňují jednou listí bukové, podruhé kaštanové, a vůbec vyznamenávají se ostrými cípy 

 a lesklým tmavozeleným povrchem i stálou zeleností, anyf v zimě neodpadávají. Mezi 

 těmito tmavými keři rdí se jemné květy erik, červené cisty, žlutokvěté kručinky (Ge- 

 nista), vystupuje metlovitý vítečník (Spartium) a vavřínové stromy, které svou jasnější 

 zeleností již zdaleka se rozeznávají. 



Kde ruka lidská původní rysy přírody nezrušila, jako k. p. na mnohém po- 

 břeží a poloostroví řeckém (Athos), na pobřeží severní Afriky, tam vystupuje z křovin 

 těchto mohutný les. Dub kaštanolistý vypíná se vysoko a odvážlivě do výšky, dub 

 korkový čili plut se svou měkkou rozpukanou korou vyznamenává se klikatými, jako 

 arabesky zahnutými větvemi ; listí tuhé, ostré, tmavozelené leskne se v jasné září slu- 

 neční a vytvořuje půvab, jímž se lesy naše honositi nemohou. V takové krajině mohla 

 se ona šťastná genialnost klassických národů vyvinouti, která nám dosaváde co nedo- 

 stižný vzor v zachovaných památkách na odiv se slaví. 



U kraje těchto lesů rozkládá se planika (Arbutus Unedo), v listech a zrostu 

 k vavřínu podobna, chomáči bílého květu a později vysoce červenými bobulemi po- 

 kryta ; vysoko pak nade všechno křoví vypíná se krásná italská borovice, pinie. Koruna 

 její, k rovnému stolu podobná, stojí na vysokém, štíhlém kmenu , a dává tomuto 

 stromu zvláštní malebný ráz , jejž naše borovice někdy v nepodařeném pokusu nápo- 

 dobňuje. Protivu k pinii tvoří cypresa, strom chvojový, jehož podobu u nás .vysoký 

 topol opětuje. Ztěsna přilehají k sobě větve šupinatými jehlicemi pokryté, a vytvořují 

 ostrý jehlanec, temně obstupující smutečná místa. 



Stromy naše s jemnými listy, jako lípa, chybí teplejší Evropě skoro docela. 

 Jenom jilmy s půvabně pravidelným rozvětvením a většími listy v hustých řadách, 

 a olše se spořcjšínai větvemi (jak na Rafaelových obrazích často se spatřuje) upomí- 

 nají na naše stromoví. Náš javor nalezl tam svůj ideál v plalánu. Na vysokém bílém, 

 hladkém kmenu, který i při znamenité síle štíhlosti nepozbývá, rozkládají se mohutné 

 vzhi\ru se pnoucí větve, na nichž nádherné skupeniny velikých průsvilavých' javorovitých 

 listů se hromadí. 



Místo našeho rudohnědého vřesu stojí tam při moři na skalách bujné chvosty 

 cypresolistých tamarisků a erik. Stromy svatojanského chleba s tuhým, jako bukovým 

 kmenem, lesklým ořechovitým listím a červeným outlým květem vystupují porůznu mezi 

 nimi. V zahradách vystupuje mezi citrónovými stromy palma datlová, která zde jenom 

 co host prodlévajíc k jižnějším krajinám nás poukazuje. 



Popis krajin obratníkových zanecháme pro jinou rozpravu, přestávajíce na 

 krátkém výkresu evropských lesů, které při vší rozmanitosti jistou podobnost a společný 

 ráz objevují; taktéž popis severoamerické a sibiřské flory, ač v mnohem k naší po- 

 dobné, na zvláštní článek si ponecháme. 



