327 



Zná ledy ze zkušenosli oucinky, nikoliv ale následky svého jednání. Pes byl by v tom 

 oliledu již chytřejší, ale pro kanárka jest i tato umélost velmi význačná. Ještě divnější 

 jest ale odstřelování malého děla, které žhoucí hubkou na dřivku přivázanou zapaluje. 

 Proti své přirozenosti musí tedy zde silnému a náhlému výbuchu přivyknouti. Naučí se 

 jednotlivé písmeny a karty (ovšem jep dle podoby, nikoliv dle významu) znáti; na 

 nepatrné pokynutí pána udává ve společnosti, která osoba jest nejhezčí, která nejstarší, 

 nejzamilovanější, a přiletí k ní, jako pln žerlovnosli. Ba jak jsme nedávno v Praze viděli, 

 naučil se jeden kanárek i na kytaře po jistých strunách poskakovati a tak zahrávati. Na 

 rozkaz svého pána tahá vozejček ve všech směrech a svléká se pak ku konci sám se svého 

 náčiní, a mimo to provozuje tisíc jiných kousků , jejichž ukazováním celé cestující 

 rodiny svůj chleb si vydělávají Ovšem má kanárek někdy také svou hlavu a uprostřed 

 hry nechce dále, ale malým potrestáním (k. p. stisknutím v ruce) , ještě snadněji ale 

 dobrým slovem dá se opět k poslušenství uvésti. Též jenom trpělivostí a dobrotou dá 

 se cvičili takřka hravě, nikoliv nucením. Že kanárkové také sny mají a ve snu zpívati 

 počínají, jest známá věc a velmi zajímavá. Nebot málo zvířat na stejném stupni 

 s kanárkem má tolik paměti a obrazivosti, a tak vyvinutou duši, aby sníti mohla. Snění' 

 zakládá se ale na citlivé mysli a její pohyblivosti v chtění a vášni. 



Kanárek v skutku má citlivou mysl, srdečko jeho pohybuje se láskou i zlostí. 

 Snadno přilne k člověku, svému příteli, ale některý jest mu v duši protivný a vzbuzuje 

 v něm nelibost a zlobu. Též ctižádost, jak jsme ukázali, a žárlivost, nejvíce na své 

 soukmenovce, patří k jeho vášním. 



V podivném odporu jest jeho nečitelnost pro svobodu se samostatností, kterou 

 již záhy v mládí jeví. O svobodě skřivana poletujícího nad vlajícím polem, slavíka 

 klokotajícího v temné houšti, nemá ani zdání. Též ve své vlasti, na krásném Kanárském 

 ostroví, drží se rád obydlí lidských, skoro jako náš vrabec, a obletuje je u velikých 

 houfech. V kleci snáší sameček starostlivě látku k hnízdění, samička ji pořádá 

 a klade den po dni zelenavé vajíčko s hnědými tečkami a čárkami, obyčejně do šesti; 

 hnízdi se však čtyřikráte do roka. Za čtyry neděle berou mláďátka potravu a nejeví 

 mnoho dělinné mysli, ačkoliv rodiče nad nimi starostlivě bdí. 



V tom spatřuje se ještě něco africké přirozenosti, jakož i v lom , že již stopy 

 odhodlanosti ba i odvážlivosti jeví. Bojovně staví se proti psu, ale též spřátelí se s nim 

 brzo a zahrává si s ním. S psem vůbec, jakožto stvořeným dobrákem, mohou se skoro 

 všechna zvířata snadno spřátelili, nebof on ve své mysli člověku jest nejpodobnější. 



Podivuhodné jest, jak rychle se kanárek z uleknutí zpamatuje. Spadne-li klec 

 jeho náhodou dolů na zem, omráčí se leknutím a leží natažen jako mrtvý; ale brzo 

 se vzkřísí a zpívá i skáče zase, jakoby se nic nebylo přihodilo. Kočka může ho již více 

 zastrašiti, tak i rána střelná, ale dojmy tyto nevniknou nikdy hluboko. Kanárek má tedy 

 veliký podíl lehké mysli. Kdyby byl chlapcem, tropil by zajisté mnoho šelmovských kousků, 

 a trest by na něj silně nepůsobil. S touto jeho sanguinickou letorou též souhlasí, že 

 na okamžení znamenitě rozlítiti se může. Když r. 1836 ve Švýcarsku zemětřesením 

 v noci klec se zatřásla, v níž dvá kanárkové byli, musil jeden z nich myslili, že od 

 druhého ze spaní byl probuzen, neb zuřivě ho přepadl a vytahal mu všechna péra 

 z ocasu, ba oškubal ho tak, že nevinný soudruh zůstal z části nahý. 



Horalé tyrolští, důmyslní a přívětiví k zvířatům, jako všickni národové horští, 

 obírají se již od dávna vycvičováním kanárků, zvláště ve zpěvu, učí je velikému množství 



