328 



písní a rozesílají je pak po celé Evropě až do Petrohradu a Cařihradu. Jimi hlavně 

 rozšířili se po našem dílu světa, jimi seznámili jsme se s příjemnými vlohami tohoto 

 ptáčka, jehož naslouchající, milující a citelná duše ve zpěvu tak lahodně nám se jeví. 

 Bíá-li člověčí zpěv a hra na flétnu v duši kanárka se přelíti, musí tento zajisté něco 

 člověčí mysli a myšlénky v sobě míti. Jenom duše k sobě podobné vzájemně 

 se pochopují, vzájemné se milují. 



Kanárek může i při své iitlosti znamenitého stáří dosáhnouti; jsou příklady že 

 i 20 let žil. Má-li svůj zpěvný , bezúhonný život dokonati , umírá velmi krásně. Ještě 

 blízko před smrtí zdá se býti celý zdráv, náhle ale na jeho trudné mysli pozorujeme, 

 že onemocněl. Zdá se, jakoby tušil smrt, právě jako labuf. Zkrátka před smrtí vydává 

 ze sebe jemný polohlasný zvuk, skrčí se, složí hlavičku pod křídla a .mlčky spadne 

 dolů, natáhne se ještě jednou, a — pryč odlétla jeho duše, zhasla citelná a mnohozpévná 

 mysl. Mnohokráte již byli kanárkové žalostivě oplakáni, mnohý malý pomník posazen jest 

 jim v zahrádce pod růžemi; vždyt je škoda, věru škoda, když tak útlý ptáček, milý 

 nám společník, zahyne. 



Jest to, vyjmouc špačka, papouška a hrdličku, jediný pták, který k nám pravou 

 příchylností přilne; neznaje svobody netouží po ní a celý svět svůj v úzkém příbytku 

 našem vidí! Bolestně upomíná rozvíjející se jaro, veselý zpěv ptactva před okny uvězněného 

 slavíka, skřivana nebo drozda na ztracenou svobodu, a při první příležitosti s radostným 

 výkřikem opouštějí ptáci tito své vězení; ale kanárek při otevřeném okně sedá nám na 

 rameno, dívce k růžovým rtům, a moudrým očkem skoumá, co dobrá velitelka žádá. 



Není tedy proviněním proti přirozenosti ptactva, míti u okna nad umělým květ- 

 natým sadem družného kanárka. 



O vlivii nejmenších ústrojných tvorů na vyvinutí se vrstev pozemských. 



Od Prof. Dr. A. E. B e n s s a. 



(Dokončeiii '), 



V Článku předešlém jednal jsem výhradně o vysokém významu korálů — zvláště 

 lak nazvaných květnatých — pro vyvinutí se vrstev pozemských, anyt útesy na sta mil 

 dlouhé a v lůně oceánu nesčíslné ostrovy vytvořují, které působením jiných tellurských 

 sil zponenáhla do výšky vystupují a lidskému pokolení k novým sídlům slouží. 



Jakkoliv síly a pochody tyto podivuhodný jsou, nevzbudily předce zvláštní podivení, 

 neb lidé, uvyklí na divy denně se opakující, pozbyli již aspoň živé vjímavosti pro takové 

 úkazy. Mimo to jsou koraly, jakkoliv nízké ve svém ústrojenství, předce již pouhému 

 oku každého pozorovatele viditelné, a neobjevují tedy zvláště nápadný poměr mezi 

 příčinou a výsledkem. Ohromná budující činnost jejich bére se tedy jako něco obyčej- 

 ného a nevzbuzuje ani tolik podivení, jako tisíciletý dub z malého žaludu vyrostlý, 

 jehož kmen několik osob s rozpiatými rameny obejmouti nemůže. 



Jinak jest to ale se zvířátky, o nichž nyní pojednám a kteréž jsem již v předešlém 



') Při té příležitosti napravnjerae omyl nacházejíc! se v č. 9. v první části tohoto čláiikn. 

 Kdekoliv tam totiž řeč jest o ostrovech Cookových, rozuměti se mají ostrovy 

 Kokosové. 



